ПОСТАНОВА 
Іменем України

04 квітня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 401/3310/24
провадження № 22-ц/4809/580/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О.Л., Письменний О.А.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго»,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» про визнання протиправними та незаконними дій по відключенню житлового будинку від електроенергії за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року (суддя Андріянова С.М.).

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року позовну заяву  ОСОБА_1   до Приватного акціонерноготовариства «Кіровоградобленерго» про визнання протиправними та незаконними дії по відключенню житлового будинку повернуто з додатками позивачу, на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України; роз`яснено позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
В обґрунтування зазначеного судового рішення місцевий суд вказав наступне.
15 листопада 2024 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача з вимогами: визнати протиправним та незаконним дії по відключенню житлового будинку.
Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для виправлення недоліків.
Дану ухвалу суду позивач отримала 05 грудня 2024 року, що підтверджується поштовим повідомленням.
05 грудня 2024 року позивач подав до суду заяву про уточнення до позовної заяви.
Як вбачається зі змісту поданої заяви та поданих до неї документів, ухвала суду від 19 листопада 2024 року невиконана.
Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.
Враховуючи наведене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу у зв`язку з невиконання ухвали суду.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року, ОСОБА_1   оскаржила її в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та у зв`язку з наявністю умисного упущення доказів призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконання вимог ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2024 року про залишення позовної заяви без руху позивачкою у межах встановленого судом строк було подано до суду першої інстанції уточнення до позовної заяви та надано всі наявні докази в додатках.

Наполягає, що нею усунуто всі недоліки позовної заяви, наведені судом в ухвалі від 19 листопада 2024 року.

Зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначено, які саме недоліки позовної заяви були не усунуті позивачкою.
Враховуючи наведене вважає необґрунтоване повернення її позовної заяви проявом упередженого ставлення суду до позивачки.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 28 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 18 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за поданою апеляційною скаргою.

19 лютого 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.  

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступного.
Обставини справи
15 листопада 2024 року до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року надійшла позовна заява   ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» про визнання протиправними та незаконними дій по відключенню житлового будинку від електроенергії.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2024 року у даній справі позовну залишено без руху; запропоновано позивачці у встановлений термін  привести заяву у відповідність до вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України та виправити недоліки, що зазначені в мотивувальній частині даної ухвали.

При цьому, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам процесуального закону, у позовній заяві відсутні докази на підтвердження особи позивача; не надано жодних доказів, що позивач є власником або законним користувачем житлового будинку; не надано жодних доказів на підтвердження факту протизаконного відключення будинку; відсутні докази щодо особового рахунку на ім`я позивачки на електропостачання; письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; відсутні додатки - докази, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
05 грудня 2024 року позивачкою до місцевого суду подано уточнення до позовної заяви, відповідно до яких ОСОБА_1 вказує, зокрема, на те, що у позовній заяві нею було зазначено номер та серію паспорта; до позовної заяви нею додано достатню кількість доказів; повідомляє, що нею не було подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору посилається на норми Конституції України щодо права особи на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. 
11 грудня 2024 року судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу, мотиви якої наведені апеляційним судом вище.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам процесуального закону не відповідає.

Надаючи правову оцінку в контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає про таке.
Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Такі вимоги визначені у ст. 175 ЦПК України. 
Так, згідно з приписами цієї норми, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
За правилами, встановленими ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною.
Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, і можуть бути усунуті у процесі підготовки справи до судового розгляду.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що шляхом подання уточнень до позовної заяви позивачкою фактично усунуто ті незначні недоліки позовної заяви, що полягали у відсутності письмового підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також незазначенні відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, у тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Проте зазначеному місцевим судом взагалі не була надана правова оцінка.

Разом з тим, проаналізувавши підстави для залишення позовної заяви без руху, та як наслідок - її повернення, предмет та підстави позову, а також доводи позивачки, колегія суддів вважає, що такі недоліки можуть бути усунуті у процесі підготовки справи до судового розгляду, оцінені при вирішені справи по суті, проте не впливають на оцінку обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 31 серпня 2023 року у справі №990/114/23, суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу. Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не може вдаватися до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів

Процесуальний закон не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 13 ЦПК України, оскільки питання про відсутність доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є процесуальними питанням, які вирішуються судом під час судового розгляду, а не на стадії вирішення судом питання відкриття провадження у справі.
Фактичні обставини справи свідчать, що недоліків, які перешкоджають розгляду справи по суті, і не можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду судом першої інстанції наведено не було.

За викладеного, висновки суду першої інстанції, зазначені в оскаржуваній ухвалі, не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції. 

При поверненні позовної заяви суд першої інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами (повернення позовної заяви) та поставленою метою (реалізацією особою права на судовий захист).
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що подана скаржницею апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала – скасуванню.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги 

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Розподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється, з огляду на те, що дане судове рішення апеляційної інстанції не є остаточним вирішенням спору по суті. 
При цьому, колегією суддів враховано правову позицію Об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Цивільну справу № 401/3310/24 за позовом ОСОБА_1  до Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» про визнання протиправними та незаконними дій по відключенню житлового будинку від електроенергії направити до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний