ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1163/25 Справа № 209/726/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності                  ОСОБА_1 
       захисника                          Мороза К.Т.
       
апеляційну скаргузахисника Мороза К.Т. на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2025 щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 139, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за правилами ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

            Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 22.01.2025 о 16 год. 50 хв. у м. Кам`янське на мостовому переході через р. Дніпро, керував автомобілем «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », не врахував дорожньої обстановки, не обрав належної швидкості, внаслідок чого здійснив наїзд на відбійник. Автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Крім того, 22.01.2025 о 16 год. 50 хв. у м. Кам`янське на мостовому переході через р.Дніпро водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », не врахував дорожньої обстановки та пошкодив відбійник, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 139 КУпАП.
Також, 22.01.2025 о 16 год. 50 хв. у м. Кам`янське на мостовому переході через р.Дніпро, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів. Від проходження на місті зупинки транспортного засобу перевірки на алкотестері «Драгер» відмовився, та відмовився від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 139, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
      
             В апеляційній скарзі захисник Мороз К.Т. просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.
       Зазначає, що судом передчасно зроблено висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях, оскільки матеріали справи не доводять його вину.
       Вказує, що матеріали справи не містять даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції. Натомість ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції факт керування транспортним засобом заперечував. 
Також долученим відеозаписом не зафіксовано жодних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, факту керування та зупинки транспортного засобу, у зв`язку із чим у працівників поліції були відсутні підстави вимагати від останнього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Також зазначає, що працівниками поліції в порушення Інструкції від 09 листопада 2015 року 1452/735 не було дотримано процедуру проведення та направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння, не виконано послідовності передбачених дій,не вручене направлення на проходження огляду.
Зазначає, що згідно із відеозаписом з боді-камер працівників поліції ОСОБА_1 неодноразово наголошував останнім, що за кермом автомобіля «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 » перебував водій ОСОБА_2 , однак ні працівниками поліції, ні судом першої інстанції дана обставина не була взята до уваги.
Акцентує увагу на тому, що суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення може бути лише особа, що керувала автомобілем, яка і має статус водія транспортного засобу.
Крім того, звертає увагу, що працівниками поліції не долучено до матеріалів справи доказів пошкодження відбійника, ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, відеозапис не містить обставин встановлення в останнього на місці пригоди ознак алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Мороза К.Т., які на задоволенні апеляційної скарги заперечували, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступних висновків. 
Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскаржуваної постанови, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених  ст. 124, ч. 1 ст. 139, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгоджуються  з наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД № 830462, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; схемою місця події від 22.01.2025 року;  фото-таблицею до неї, на якій зафіксовано розташування транспортного засобу, а також пошкодження відбійника; актом огляду на стан сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , який пояснив, що 22.01.2025 року то 16:50 годин, він побачив, як на на мостовому переході через р. Дніпро, автомобіль «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », потрапив у ДТП. Він одразу зупинився та кинувся допомагати водію вибратися з автомобіля, окрім водія нікого в салоні автомобіля не було; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, яким зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на неодноразову вимогу співробітників поліції, які виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд в установленому законом порядку, а саме за допомогою спеціального приладу «Драгер» та у медичному закладі, згоди не надав.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, було запропоновано останньому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоров`я, а також ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі відмови від проходження огляду відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповів відмовою від проходження огляду. 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи захисника щодо неналежності як доказу відеозапису, долученого до матеріалів справи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. В даному випадку доказом є показання технічного засобу, який має функцію відеозапису, що узгоджується із вищенаведеними положеннями закону.
       Доводи захисника про недоведеність факту керування транспортним засобом «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », саме ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими.
Так, згідно із фактичним обставинами справи близько 16:50 годин 22.01.2025 року у м. Кам`янське на мостовому переході через р. Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », під час якої вказаний автомобіль здійснив наїзд на відбійник та перевернувся, отримавши при цьому механічні пошкодження. 
Про пригоду було повідомлено патрульну поліцію та на місце пригоди прибув екіпаж, яким у подальшому було складено щодо ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 139, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак працівниками поліції дійсно не було зупинено вказаний автомобіль та/або безпосередньо зафіксовано факт керування ним ОСОБА_4 . Разом із тим, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, це не має істотного значення для справи та не спростовує доведеність обвинувачення.
Так, долучений до матеріалів справи відеозапис починається з того, що співробітники поліції підходять до автомобіля «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », який знаходиться на узбіччі дороги у безлюдному місці. Автомобіль перебуває у перевернутому положенні та має явні зовнішні пошкодження внаслідок ДТП. Поруч знаходиться ОСОБА_1 , який є власником даного автомобіля. Останній хоча і не підтверджує, що є водієм, який скоїв ДТП, втім не зазначає, хто саме керував автомобілем, та щодо свої ролі у події надає співробітникам поліції суперечливі пояснення, зокрема вказує, що він був не водієм, а пасажиром; потім вказує, що він приїхав до своєї машини та у момент ДТП перебував в іншому автомобілі; ухиляється від відповіді на неодноразово поставлене запитання про те, хто саме керував автомобілем, та вказує, що не пам`ятає його прізвище, ім`я та по-батькові, бо “так буває”; надає пояснення щодо обставин ДТП — про те, що “їх підрізали”, вони “зробили петлю” і зрештою опинилися вже на місці, де перебуває автомобіль.
Інші особи, які були присутні на місці події разом із ОСОБА_1 , вказували, що автомобілем керував інший чоловік, якому останній передав керування, а вони їхали позаду на іншому автомобілі та стали свідками пригоди. Цей водій уходив від зіткнення з іншим транспортним засобом, втім автомобіль під його керуванням перевернувся. Після цього останній злякався і втік. Ім`я цього водія їм відоме, втім вони його на скажуть, а телефон невідомий. 
Аналізуючи наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що за кермом автомобіля «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », перебував саме його власник ОСОБА_1 , якого на місці пригоди виявили працівники поліції, що прибули на виклик. Суд апеляційної інстанції із цим висновком погоджується.
Висунуту стороною захисту версію про те, що за кермом автомобіля перебувала інша особа, згідно із позицією захисту в суді першої інстанції — ОСОБА_2 , суд першої інстанції грунтовно визнав неспроможною, оскільки пояснення обвинуваченого у цій частині, а також показання ОСОБА_2 , є непослідовними та суперечливими.
Також належить зазначити, що вони не узгоджуються із письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 3), який був безпосереднім очевидцем події, під час якої перевернувся автомобіль «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », негайно після цього підійшов до нього, допоміг водієві вибратися та викликав поліцію. Останній чітко вказує, що водій був один та повідомив йому, що інші особи в салоні відсутні. Також ОСОБА_3 не підтвердив, що на місці події були будь-які інші особи або будь-який інший автомобіль, який нібито слідував за автомобілем «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 ».
       З огляду на викладене суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди. 
       Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки не спростовують обставин, що стали підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Крім того, вказаний документ був складений працівниками поліції та в матеріалах справи наявний (а.с. 6).
       Апеляційні доводи про те, що відеозаписом не підтверджується, що співробітники поліції встановили у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння, а також прийняття рішення про необхідність проходження водієм відповідного медичного огляду або про відсутність такої необхідності, віднесені до виключної компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. 
       При цьому для встановлення таких ознак не передбачена будь-яка спеціальна процедура, достатньою підставою для висунення водієві пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння є виникнення у співробітника поліції переконання у тому, що водій виявляє відповідні ознаки. За змістом п. 2.5. ПДР будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, думки водія щодо упередженості поліцейських тощо, не є підставою для відмови від проходження запропонованого працівником поліції медичного огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством.
       Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, спростовуються дослідженим відеозаписом, згідно із яким останній на багаторазові пропозиції пройти відповідний огляд чіткої відповіді не надав, від проходження огляду утримався, що належить вважати пасивною відмовою від проходження огляду.
       Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються одночасного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 139 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.
Так, диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Ч. 1 ст. 139 КУпАП передбачає відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.
Тобто вказане правопорушення за своїм правовим змістом, суб`єктивною та об`єктивною стороною є повністю відмінним від правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке має місце в даному випадку, а саме порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, недотримання яких має наслідком пошкодження як транспортного засобу, так і дорожньої споруди відбійника, з яким зіткнувся керований ОСОБА_1 автомобіль.
У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції вірно встановив наявність у діях ОСОБА_1 вини як ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 139 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом «Nissan Qashqai», н.з. « НОМЕР_2 », не врахував дорожньої обстановки, не обрав належної швидкості та здійснив наїзд на відбійник, внаслідок чого автомобіль та відбійник отримали механічні пошкодження.
Дана обставина підтверджується схемою місця ДТП від 22.01.2025 року, фото-таблицею, доданою до протоколу, на якій зафіксовано розташування транспортного засобу, а також пошкодження відбійника.
З огляду на наведене в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 139 КУпАП, оскільки останній однією своєю дією вчинив одночасно два правопорушення, відповідальність за які передбачено різними статтями КУпАП.
Інші доводи захисника мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
       Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчинених правопорушень, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами. 
       З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

                                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мороза К.Т.- залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2025 щодо  ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 139, ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду А.А. Мазниця