ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/68/25 Справа № 229/6935/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рагозіна С. О. Суддя у 2-й інстанції - Куракова  В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 травня 2025 року                                                                м. Кривий Ріг 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Куракова В.В., за участю адвоката Чеботарьової Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Турчак М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 21.10.2024 року, якою                        

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07 жовтня 2024 року о 07:10 год. в м. Дружківка, вул. Дружби, 2 керував транспортним засобом ZS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від продуття алкотестера Драгер на місці зупинки та проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 21.10.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На вказану постанову адвокат Турчак М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 . Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доповненої апеляційної скарги, письмові пояснення ОСОБА_1 , заслухавши адвоката Чеботарьову Ю.В., яка підтримала апеляційну скаргу, вважаю, що постанову суду слід залишити без змін за таких підстав.
Стосовно поданого стороною захисту клопотання про залучення прокурора до даної справи слід зазначити про таке.
Статтею 7 КУпАП регламентовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, участь прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачена лише у випадках, коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Участь представника органу, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення нормами КУпАП також не передбачена.
Частиною 2 ст. 250 КУпАП визначено вичерпний перелік адміністративних правопорушень, під час розгляду яких участь прокурора є обов`язковою.
Натомість під час провадження у справах про передбачені ст. 130 КУпАП адміністративні правопорушення участі прокурора чинними нормами КУпАП не передбачено.
У правовій позиції, викладеній у п. 21, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року (справа № 208/712/19) щодо участі прокурора при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті зазначено, що процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.
У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.
Таким чином, підстави для задоволення вказаного клопотання та залучення прокурора в ході апеляційного розгляду відсутні. 
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому  порядку  медичний  огляд  для  визначення стану  алкогольного  сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Статтею 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 1447562 від 07.10.2024 року (а.с. 3);
- відеозаписом подій 07.10.2024 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 2);
- постановою серії ЕПРТ1 № 144762 від 07.10.2024 року (а.с. 4);
- направленням на проходження медичного огляду (а.с. 5);
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6-7);
- рапортом поліцейського Надича С.В. (а.с. 8);
- постановою серії ЕНА № 3210485 від 07.10.2024 року (а.с. 9);
- довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с. 10);
- відповіддю № 855520 від 21.10.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 11).
Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Особа, яка керує транспортним засобом, повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями, повинні знати ПДР та їх дотримуватися. 
П. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами, неухильно дотримуватись цього пункту. 
Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати. 
Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. 
Відповідно до п. 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Пунктом 1 розділу Х «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 7 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Суд апеляційної інстанції не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та вимог ст. 266 КУпАП, оскільки, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого водій ОСОБА_1 відмовився.
Дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Отже, твердження сторони захисту щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
Той факт, що порушено безперервність відеозаписів, долучених до матеріалів справи, що на думку захисту, тягне визнання їх недопустимим доказом, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме - відмова водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису. Отже, клопотання захисника про визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом задоволенню не підлягає. За цих же підстав не підлягає задоволенню і клопотання про витребування із поліції іншого відеозапису, ніж той, який долучено поліцією до матеріалів даної справи.
Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , узгоджуються з вимогами ст. 266 КУпАП та приписами Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
Зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є законною, з огляду на те, що під час дії Закону України «Про правовий режим воєнного стану» працівники поліції задіяні до операції з пошуку диверсійних груп, в тому числі в містах, наближених до лінії бойових зіткнень, у тилових містах. За вказаних обставин дії працівників поліції щодо зупинки ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами Закону.
Посилання апеляційної скарги щодо відсутності доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними, адже спростовуються постановою серії ЕПРТ1 № 144762 від 07.10.2024 року та постановою серії ЕНА № 3210485 від 07.10.2024 року, згідно з якими ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за інші порушення ПДР, які в установленому Законом порядку не скасовані та підтверджують факт того, що ОСОБА_1 був водієм та керував транспортним засобом. Також факт керування автомобілем ОСОБА_1 підтверджується рапортом поліцейського Надича С.В., показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме водія ОСОБА_1 . 
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення положень ст. 266-1 КУпАП під час складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, то вони є безпідставними з огляду на таке.
Доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України є такими, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто проведення огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (тобто посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що військовослужбовець у стані сп`яніння перебуває на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконує обов`язки військової служби або перебуває на території військових частин.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_1  07 жовтня 2024 року о 07:10 год. в м. Дружківка, вул. Дружби, 2 керував транспортним засобом ZS, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Тобто, подія відбулась поза межами військової частини. Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 на момент зупинки виконував службове завдання.
Отже у даній ситуації положення статті 266-1 КУпАП не застосовуються.
Відповідно, огляд військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, який проводять працівники Національної поліції.
За змістом ст. 15 КУпАП за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1 як військовослужбовець несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.
За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, є необґрунтованими.
Відносно клопотання про зупинення провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід зазначити про таке. Змістовний аналіз положень КУпАП вказує, що процедура зупинення розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачена лише у випадку розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією. Ст. 130 КУпАП до даної категорії адміністративних правопорушень не відноситься.
       Положення КПК України дійсно містять правову норму щодо порядку зупинення розгляду кримінального провадження у разі мобілізації обвинуваченого.
       Дана процедура застосовується у зв`язку з тим, що правовий статус обвинуваченого передбачає більш ширше коло обмежень, що покладаються на особу, в тому числі обмеження щодо здачі документів, перебування в певній місцевості у певний проміжок часу, тощо. Дані обов`язки об`єктивно унеможливлюють обвинуваченому перебувати одночасно на військовій службі та виконувати обов`язки обвинуваченого. У зв`язку з чим, законодавцем і встановлено дану правову процедуру 
       Разом з тим, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вищевказаних обмежень не зазнає, а тому застосування даного правового інституту за аналогією права не допускається.
З огляду на наведене вказане клопотання підлягає залишенню без задоволення.
Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту та скасування постанови суду першої інстанції немає.
На підставі викладеного, керуючись  ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката Турчак М.В. залишити без задоволення.
Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 21.10.2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                 В.В. Куракова