П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
3 квітня 2025 року                                                                                                 місто Київ
                                                                              справа № 364/264/22
                                провадження № 22-ц/824/339/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони:
позивач -   ОСОБА_1 
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС»
 
розглянув  у порядку письмового провадження в містіКиєві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2023 року,ухвалене у складі судді Сенька М.Ф.,
 
у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У червні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив  стягнути з ПрАТ «Страхова Група «ТАС»  на його користь 36 600 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої (його матері ОСОБА_3 ) та 2 780 грн. на погашення витрат з її поховання, пославшись на обов`язок страховика відшкодувати такі витрати відповідно до закону.
Позов обґрунтовано тим, що 5 листопада 2021 року близько 20 години 30 хвилин в селі Великополовецьке Білоцерківського району Київської області водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 , на неосвітленій ділянці проїзної частини здійснив зіткнення передньою частиною автомобіля із велосипедом марки «Україна» під керуванням  ОСОБА_5 , на сидінні якого перебувала ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення, пасажирка ОСОБА_3 від отриманих травм загинула на місці ДТП.
За фактом ДТП ГУНП в Київській області відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, 6 листопада 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021110000000708. На час подання позову досудове розслідування тривало.
Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 , на час вчинення ДТП, була застрахована в ПрАТ «Страхова Група «ТАС», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу № АТ1292906. Оскільки позивач є сином потерпілої ОСОБА_3 , а згаданий автомобіль  на час вчинення ДТП застрахований відповідачем, позивач має право на отримання страхової виплати та на погашення витрат з її поховання.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, задоволено.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_2 39 380 грн. страхового відшкодування та 9 000 грн. на компенсацію витрат з правничої допомоги адвоката, а всього стягнуто -  48 380 грн.
В задоволенні решти вимог про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката відмовлено.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь держави 992, 40 грн. судового збору.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ПрАТ«Страхова Група «ТАС» - адвокат Синельников М.О. 1 листопада 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким у позові відмовити повністю.
Вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову є незаконним, необґрунтованим, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, що мають значення, висновки суду не відповідають обставинам справи, невірно застосував норми матеріального, допустив порушення норм  процесуального права. 
Зокрема зазначає, що страхове відшкодування виплачується в тому випадку, якщо смерть потерпілої настала внаслідок ДТП та є її прямим наслідком. Вина у ДТП, яка трапилася 5 листопада 2021 року за участю водія застрахованого автомобіля «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 , не може встановлюватись на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за                                     № 12021110000000708, оскільки таке є лише інформаційною базою даних, а не процесуальним джерелом доказів. Як і не може підтверджуватись висновком судово-медичної експертизи, який в сукупності з витягом не є самостійним та достатнім доказом вини ОСОБА_4 ..
Відтак, в матеріалах справи відсутній належний і допустимий доказ, яким встановлено, що смерть ОСОБА_3 є прямим наслідком  зазначеної ДТП, яка сталась з вини водія  автомобіля «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , а тому рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, без встановлення його вини в межах згаданого кримінального провадження є передчасним та не обґрунтованим.
Просив судові витрати покласти на позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Лабик Р.Р. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  26 березня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 5 листопада 2021 року близько 20 години 30 хвилин в селі Великополовецьке Білоцерківського району Київської області сталася ДТП за участю автомобіля марки «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 , та велосипеда марки «Україна», внаслідок якої, разом з іншим, пасажирка велосипеду, ОСОБА_3 , отримала тілесні пошкодження не сумісні з життям і загинула на місці події.
Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 , на час вчинення ДТП, була застрахована в ПрАТ «Страхова Група «ТАС», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу № АТ1292906.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив ізїх доведеності, а саме з наявності в матеріалах справи належних та допустимих доказів причинно-наслідкового зв`язку між смертю потерпілої ОСОБА_3 та вчиненням ОСОБА_4 , який керував забезпеченим транспортним засобом, дорожньо- транспортної пригоди.
Також суд першої інстанції вважав витрати позивача на професійну правничу допомогу частково обґрунтованим та доведеними, у зв`язку з чим стягнув з відповідача 9 000 грн.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.
Нормами ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
За загальним правилом шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ч. 3 ст. 1166 ЦК України).
 Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1166 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Під  непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад суїцид).
Отже, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки,  повинна нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності його вини.
Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає  безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Як було установлено судом, внаслідок зіткнення 5 листопада 2021 року автомобіля марки «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 з велосипедом марки «Україна» пасажирка велосипеда ОСОБА_3 від отриманих травм загинула на місці ДТП.
Відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 6 листопада 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                               № 12021110000000708. 
На час ухвалення у справі рішення,досудове розслідування ще тривало, постанова про вчинення кримінального правопорушення не була винесена.
Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на безумовній підставі, навіть, у випадку наявності вини потерпілого. Відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки не настає лише у випадку непереборної сили чи умислу потерпілого.
До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 21.12.2022                   № 369/13458/20; від 06.07.2022 № 442/3107/21; від 19.05.2022 № 201/8818/19; від 03.05.2022                    № 450/4163/18; від 26.04.2022 № 184/1641/20; від 21.04.2022.
Належних та допустимих доказів на підтвердження  того, що шкоду потерпілій ОСОБА_3 заподіяно внаслідок її умислу чи непереборної сили відповідачем, у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано. 
Крім того, у постанові про закриття кримінального провадження № 12021110000000708, яку подав до апеляційного суду представник ОСОБА_2 , також не встановлено, що в діях потерпілої ОСОБА_3 були ознаки  умислу чи впливу непереборної сили, які призвели до її загибелі.
Таким чином,доводи апелянта про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ДТП, в якому від отриманих травм загинула ОСОБА_3 , не може встановлюватись на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань,  а  вирок суду, який набрав законної сили про встановлення вини водія ОСОБА_4 відсутній, не може бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки встановлення вини завдавача шкоди, як підстава для відшкодування саме моральної шкоди, не є обов`язковим, виходячи із наведеного.
Особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховику.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV).
Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 , на час ДТП, була застрахована в ПрАТ «Страхова Група «ТАС», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу № АТ1292906. Період дії полісу з 22 жовтня 2021 року по 21 листопада 2021 року  (а.с. 128)
Отже, як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, на час вчинення ДТП, цивільно - правова відповідальність подія автомобіля «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 згідно Полісу № АТ1292906, була застрахована в ПрАТ «Страхова Група «ТАС». Також про це зазначається відповідачем в апеляційній скарзі.
Згідно із ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ«Страхова Група «ТАС» посилається на недоведеність причинно - наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_3 та вчиненого ОСОБА_4 5 листопада 2021 року ДТП. Проте, колегія судів відхиляє зазначений довід апеляційної скарги, оскільки зазначене спростовується наступним.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №856 від 3 грудня 2021 року, смерть гр. ОСОБА_3 1968 року народження, настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливами у шлуночки головного мозку. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті (а.с.74-78).
Також, згідно з висновку експерта №51/К/СЕ-19/111-22/27849-ІТ від 12 грудня 2022 року, характер, локалізація та об`єм ушкоджень виявлених на тілі громадянки ОСОБА_3 , вказує на те, що весь комплекс ушкоджень у потерпілої виник внаслідок такого виду дорожньо-транспортної травми, як наїзд транспортного засобу (а.с. 156-172).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
Зазначені висновки експертів, які проводились в рамках кримінального провадження та містяться у матеріалах справи, містять чітку вказівку про те, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок наїзду забезпеченого автомобіля «OPEL ASTRA», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . Такі висновки в сукупності з іншими наданими матеріалами суду, є належними та допустимими доказами того, що ця подія є страховим випадком. Відповідно, у страховика виникає незворотній обов`язок виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, укладеного з ОСОБА_4 та дійсним на час вчинення ним ДТП, а саме -виплата страхового відшкодування. 
Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Як установлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 є сином потерпілої ОСОБА_3 , відповідно має право на отримання моральної шкоди у зв`язку зі смертю його матері.
Відповідно до ст.22, 23 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Положеннями ст.  27 Закону № 1961-IV регламентується процедура виплати страхового відшкодування шкоди, пов`язана із смертю потерпілого, де вказано, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Оскільки матеріалами справи доведено, що позивач є сином потерпілої ОСОБА_3 , згаданий автомобіль  на час вчинення ДТП застрахований відповідачем, оригінал товарного чеку від 7 листопада 2021 року на суму 2 780 грн. щодо витрат на поховання наявний у матеріалах справи, позивач має беззаперечне право на отримання страхової виплати та на погашення витрат з поховання.
Розмір мінімальної заробітної  плати з 1 січня 2021 року (період настання страхового випадку) встановлено ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та складає розмір 6 000 грн.
Оскільки, як вбачається із матеріалів справи, право на страхове відшкодування мали двоє осіб, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про розмір належного позивачу ОСОБА_2 страхового відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди 6 у розмірі 36 600грн. (6000,00 грн. х 12 / 2).
Також, судом першої інстанції правильно встановлено право позивача на відшкодування 2780 грн. - витрат на поховання матері. Наведені суми відшкодування не перевищують ліміт відповідальності страховика.
Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24000 грн., про які зазначаються у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.133, п.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних  з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
 При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження понесених витрат на надання професійної правничої допомоги представником позивача до відзиву на апеляційну скаргу надано детальний опис робіт з переліком наданих послуг, договір про надання професійної (правничої) допомоги від 28 грудня 2021 року № Ж528. 
Інтереси ОСОБА_2 представляє адвокат АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» Лабик Р.Р.
Витрати, зазначені у п. 4 цього опису, а саме: участь в судових засіданнях (1год); подання клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (1 год), загальна вартість 6000 грн.,колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судове засідання не проводилось, справа розглядалася у порядку письмового провадження без виклику сторін.
Послуги, зазначені в п. 1 та п. 2, а саме: консультація клієнта щодо порядку, строків та можливих наслідків розгляду  апеляційної скарги апеляційним судом (1год.);  підготовчі дії, спрямовані на подання відзиву на апеляційну скаргу в суд, які складаються з: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує апелянт у своїй апеляційній скарзі, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування наявності неправильного визначення апелянтом  правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; аналізу правових  позицій Верховного Суду по аналогічних спорах (2год.) охоплюються послугами вказаними у п. 3 детального опису робіт з переліком наданих послуг, відповідно відсутні підстави вважати їх обґрунтованими.
До послуг, про які зазначено в п. 3 детальний опис робіт (наданих послуг), належать: дії з складання розрахунку судових витрат, які були понесені та які планує понести клієнт під час розгляду справи в апеляційному суді;  написання відзиву на апеляційну скаргу з обґрунтуванням незаконності та необґрунтованості апеляційної скарги; копіювання відзиву на апеляційну скаргу та всіх документів, що до нього додаються, відповідно до кількості учасників справи; надсилання відзиву на апеляційну скаргу з доданими до неї документами в суд та сторонам у справі (3 год.) загальною вартістю 9000 грн.
Таким чином, виходячи з обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що з ПрАТ«Страхова група «ТАС» підлягає стягненню в  рахунок відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу  9000 грн.
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки рішення суду не підлягає скасуванню, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» залишити без задоволення.
Рішення  Святошинського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2023 року залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь  ОСОБА_2 витрати  на професійну (правничу) допомогу в сумі 9000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                  О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач
 
                                                                                                А.М. Стрижеус