П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
———————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/528/25	

Категорія:112010200                                                                         Головуючий в 1 інстанції: Дерев`янко Л.Л.
                                                                                                Місце ухвалення: м. Миколаїв
                                                                                                Дата складання повного тексту:28.02.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Миколаївській області про:
-          визнання протиправними дії ГУПФ України в Миколаївській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796;
-          зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області здійснити з 10 грудня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він отримує пенсію за віком з 2022 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі – Закон №1058-ІV). При цьому показник середньої заробітної плати після призначення пенсії за віком на загальних підставах враховувався за 2019-2021 роки. В подальшому з 01 березня 2023 року і з 01 березня 2024 року відбулася індексація пенсій відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (далі – Постанова №168), Постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" від 23 лютого 2024 року №185 (далі – Постанова №185). Проте, відповідач не здійснив перерахунок пенсій з застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати, передбаченого зазначеними постановами, що стало підставою для звернення позивача до суду.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивачу призначено пенсію за віком з 01 вересня 2022 року і при обчислені середньомісячної заробітної плати було взято показник середньої заробітної плати за три минулі роки. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, складає 10 846,37 грн., який перевищує показники 7 405,03 грн. та 7 994,47 грн., які застосовуються при перерахунку пенсії відповідно до Постанови №168 та Постанови №185 відповідно. Відтак, відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивача з 01 березня 2023 року та з 01 березня 2024 року. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що оскільки перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року, тобто 3 764,40 грн., тому відсутні підстави для врахування при перерахунках пенсії з 01 березня 2023 та з 01 березня 2024 показника середньої заробітної плати, який врахований при обчисленні пенсії позивача, а саме 10 846,37 грн. із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та 1,0796 відповідно. Відповідач стверджує, що пенсія позивача розрахована на підставі норм чинного законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ України в Миколаївській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області здійснити з 10 грудня 2024 року індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 969 грн.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального. 
В обґрунтування апеляційної скарги, ГУПФ в Миколаївській області посилається на те, що пенсію за віком було обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії ( за 2019— 2021 роки). Згідно з п.6 Порядку №124 якщо внаслідок перерахунку розмір пенсія зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Отже, судом І інстанції при винесенні рішення не враховано, що розмір пенсії Позивача визначено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019— 2021 роки в розмірі 10 846,37 грн., а на коефіцієнти збільшення 1,197 та 1,0796 підвищуються пенсії, які розраховано з врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 3 764,40 грн, тому перерахунок пенсії проводити недоцільно, тому що показники середньої заробітної плати є меншими (7 405,03 грн., 7 994,47 грн.), тому розмір пенсії позивача з 01 березня 2023 року не підвищується.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що позивачу призначено пенсію за віком в 2022 році із застосуванням показника середньої заробітної (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за три попередні роки за 2019-2021 роки, тобто, саме цей показник застосовувався при призначення пенсії. Підстав для не застосування коефіцієнтів визначених Постановами №127, №118, №168 та №185 до середньої заробітної за 2019-2021 роки проіндексованої Постановою №251 відповідач не наводить. 
ОСОБА_1 звертає увагу, що зобов`язальна частина стосується здійснення перерахунку пенсії шляхом проведення індексації з 10 грудня 2024 року. В описовій частині позову позивачем зазначено постановами Кабінету Міністрів України, якими визначено коефіцієнти збільшення показників середньої заробітної плати, які враховується для обчислення пенсії, проте, в прохальній частині рішення позивачем не ставиться вимога про перерахунок пенсії за кожен рік окремо (2023 та 2024 рік), в якому встановлено відповідний коефіцієнт збільшення, а визначено тільки період з 10 грудня 2024 року. Тобто, дата з якої позивач просить провести відповідача належну індексацію пенсії з урахуванням всіх коефіцієнтів збільшення. З урахуванням вищезазначеного, позивач вважає, що не пропустив строк звернення до суду, оскільки чинним законодавством передбачена індексація пенсії із збільшенням показника середньої заробітної плати здійснюється наростаючим підсумком з урахуванням всіх коефіцієнтів збільшення, а позивач не вимагає поновлення порушеного права починаючи з 01 березня 2021 року, 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року відповідно, однак судом першої інстанції вказані обставини було не враховано. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ГУПФ України в Миколаївській області та ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком з 01 вересня 2022 року на підставі Закону №2262-ХІІ.
При призначенні пенсії застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: 10 846,37 грн. за 2019-2021 роки.
З 01 березня 2023 відбулася індексація пенсій відповідно до Постанови №168, а з 01 березня 2024 року згідно з Постановою №185.
10 грудня 2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсій з застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), визначеними Постановою №168 та Постановою №185.
Листом від 24 грудня 2024 року відповідач повідомив позивача про те, що оскільки розмір пенсії позивача визначено із показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки в розмірі 10 846,37 грн., здійснювати перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV з 01 березня 2023 року – 7 405,03, з 01 березня 2024 року – 7 994,47 грн. не доцільно, тому що ці показники середньої заробітної плати є меншими. Тому, підстав для проведення перерахунку немає. 
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами Верховний Суд вказав на те, що застосування при проведенні індексації пенсій починаючи з 2020 року відповідно до ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV положень п.5 Порядку №124, є протиправним.
За встановлених обставин у цій справі та наведеного правового регулювання, а також з урахуванням висновку щодо застосування норм права за подібних зі спірними у цій справі правовідносин, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, суд першої інстанції дійшов висновку, що абз.1 в сукупності з абз.2 п.5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії. Отже, застосування відповідачем при проведенні індексації пенсії позивача починаючи з 2021 року відповідно до ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV положень п.5 Порядку №124 не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд першої інстанції взяв до уваги, що у постанові від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23 Верховний Суд ухвалив судове рішення про задоволення позовних вимог у межах встановленого у ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, застосувавши, відповідним чином, норми Постанов №118 та №168, а саме, обравши спосіб захисту порушеного права позивачки у тій справі шляхом зобов`язання пенсійного органу здійснити з 02 травня 2023 року індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 02 травня 2023 року. При цьому залишивши без розгляду заявлені у справі №160/28752/23 позовні вимоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01 березня 2022 року по 01 травня 2023 року.
Застосовуючи наведені вище норми права з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, з огляду на заявлення позовних вимог у справі, а саме: з 10 грудня 2024 року, суд першої інстанції констатував, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на підставі ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV, встановивши йому щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100,00 грн. у 2024 році замість застосування коефіцієнта збільшення 1,0796, відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення", Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
Відповідно ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно ч.2 ст. 42 Закону України №1058-IV затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 (далі – Порядок №124).
Пунктом 1 Порядку №124 встановлено, що він визначає механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Згідно абз.2 п.2. Порядку №124 перерахунку підлягають пенсії, обчислені відповідно до Закону України №1058-IV.
Відповідно до п.4 Порядку №124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою: К=(ЗСЦ + ЗСЗ) х 50% + 1, 100%, де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках); ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою: ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100 % - 100 %, де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення; Псзп (2) – показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Згідно п.5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року на коефіцієнт 1,17.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до п.4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абз.абз.1, 3 ч.1, ч.2 ст. 28, абз.2 п.4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, п.4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Таким чином, відповідно абз.1 п.5 Порядку №124 показник середньої заробітної плати визначається станом на 01 жовтня 2017 року і становить 3 764,40 грн.
Відповідно п.6 Порядку під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена ст. 25 Закону на дату проведення перерахунку.
Під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Таким чином, механізм індексації пенсій, визначений ч.2 ст. 42 Закону №1058-ІV та Порядком №124, зводиться до збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за правилами, визначеними абз.2 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-ІV, на відповідний коефіцієнт.
При цьому для цілей індексації показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, обчислюється відповідно до п.5 Порядку №124.
Пунктом 1 Постанови №185 установлено, що з 01 березня 2024 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
Пунктом 3 Постанови №185 установлено, що у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Пунктом 6 Постанови №185 установлено, що з 1 березня 2024 року до пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2023 включно, які не підвищуються з 1 березня 2024 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Порядку №124, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №127, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Так, з 01 березня 2024 року при перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст. 42 Закону №1058, Порядку №124 і Постанови №185 для цілей індексації показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п.5 Порядку №124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,0796 і становив 7 994,47 грн. (3 764,40 грн. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 = 7 994,47 грн.).
Проте, як встановлено з матеріалів справи, при обчисленні пенсії за віком позивача відповідно до Закону №1058-ІV у 2021 році відповідач застосував середній заробіток в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021, який становив 10 846,37 грн.
Варто зауважити, що приймаючи, зокрема, Постанову №185, Уряд передбачав, що внаслідок перерахунку з 01 березня певні пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-ІV, не підвищиться.
У зв`язку з цим для досягнення мети індексації п.6 Постанови №185 з 01 березня 2024 року установлена щомісячна доплата в розмірі 100 грн. до пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-ІV за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2023 року, які не підвищуються з 01 березня 2024 року згідно з Порядком №124.
З матеріалів справи судом встановлено, що оскільки пенсія позивача не підвищились внаслідок перерахунку відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV, Порядку №124 і Постанови №185 з 01 березня 2024 року, позивачу встановлено доплату до пенсії – 100,00 грн, що вбачається з протоколу перерахунку пенсії позивача, наявного в матеріалах справи.
Судом встановлено, що розмір заробітної плати, з якою обчислений розмір пенсії позивача, визначений пенсійним органом із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, та такий розмір становить 10 846,37 грн. (за 2019-2021 роки), що є більшим за показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначений відповідно до п.5 Порядку №124, та збільшений на визначений Кабінетом Міністрів України коефіцієнт для цілей індексації в 2024 році (7 994,47 грн.), відтак, зважаючи на вищевикладені положення чинного законодавства, правові підстави для проведення індексації пенсії позивача з 01.03.2024 в пенсійного органу не виникли.
Як наслідок, у результаті перерахунку пенсії позивача для забезпечення її індексації з 01 березня 2024 року пенсія позивача не збільшилась, у зв`язку з чим йому була встановлена відповідна доплата з 01 березня 2024 року – 100,00 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ГУПФ України в Миколаївській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01 березня 2024 року (при проведенні індексації пенсії) у відповідності до встановлених чинним законодавством норм.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що аналогічні спірні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді, з приводу чого Верховним Судом викладено висновки щодо спірних правовідносин у постановах від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, від 27 січня 2025 року у справі №620/7211/24 та від 11 лютого 2025 року №160/6064/24.
У вищевказаних постановах Верховний Суд дійшов висновку, що положення Порядку №124 не узгоджені з приписами ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
Вирішуючи питання щодо застосування при перерахунку пенсій у зв`язку з щорічною індексацією положень Порядку №124 та приписів ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV, Верховний Суд зазначив наступне.
Відповідно ст. 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому, цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отже, абз.1 в сукупності з абз.2 п.5 Порядку №124 повинні застосовуватися у відповідності з ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
В іншому випадку, відповідно ч.3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституцій України закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту кореспондує з принципом верховенства права.
При цьому, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію "якості закону".
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі №913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19).
У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону необхідно застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Таким чином, за вищевикладеними висновками Верховного Суду, при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020-2023 роках згідно з Законом №1058-IV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV. Застосуванню також підлягають відповідні постанови №168 та №185.
Порядок №124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, Верховний Суд зазначив, що з огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, застосування положень п.5 Порядку №124 при проведенні індексації пенсій відповідно до ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV, починаючи з 2020 року, є протиправним.
З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що абз.1 в сукупності з абз.2 п.5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
Підсумовуючи викладене, враховуючи положення ч.5 ст. 242 КАС України, колегія суддів при розгляді даної справи враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану за результатом розгляду аналогічних справ, викладену у вищезазначених постановах від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, від 27 січня 2025 року у справі №620/7211/24 та від 11 лютого 2025 року №160/6064/24.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на підставі ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV, встановивши йому щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100,00 грн. у 2024 році замість застосування коефіцієнта збільшення 1,0796, відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суд, зокрема, в постанові від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23 та від 27 січня 2025 року у справі №620/7211/24, окрім іншого, наголосив на тому, що право громадян, пенсія яким призначена у 2020 – 2023 роках, на індексацію пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.
Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.
Згідно ч.ч.1-3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Звернувшись до суду з цим позовом 21 січня 2025 року позивач заявив вимоги про зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області здійснити з 01 березня 2023 року перерахунок (індексацію) його пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 10 846,37 грн., на коефіцієнт збільшення у розмірі  у розмірі 1,197 з 01 березня 2023 року та у розмірі 1,0796 з 01 березня 2024 року та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 березня 2023.
Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути невиплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
У справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про те, що індексація у 2023 та 2024 роках позивачу не нараховувалася, тому відсутні підстави для не застосування строків звернення до суду стосовно невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.
Колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду. Нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Таким чином, звернувшись до суду з цим позовом 21 січня 2025 року, позивач заявив позовні вимоги з 10 грудня 2024 року, у зв`язку з чим, з урахуванням визначеного вище висновку, вони можуть бути захищені судом з 21 червня 2024 року – тобто, в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями ч.2 ст. 122 КАС України.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Головуючий:                                                                                           Бітов А.І.

Суддя:                                                                                           Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                           Ступакова І.Г.