Справа № 308/8426/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       24 квітня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2024 року, постановлену головуючим суддею Малюк В.М., в справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду закордон ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 

встановив:

У липні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .
Подання мотивовано тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. знаходиться виконавче провадження №67018187 від 04.10.2021 з виконання виконавчого листва №308/8426/20 виданого 11.03.2021 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 80 240 грн. 
Вжитими виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутнє нерухоме майно. Отже через відсутність нерухомого майна у боржника немає можливості стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 .
Під час виконання рішення суду виконавцем при перевірці майнового стану боржника, а саме наданих відповідей (копії додаються) МВС в системі АСВП: №117110140 від 04.10.2021, 121145536 від 03.11.2021, 126957410 від 19.12.2021, 128633572 від 03.01.2022, : 136383972 від 18.02.2022, 145402999 від 19.09.2022, 151306905 від 15.11.2022, 169795630 від 27.07.2023, 195305942 від 11.03.2024 встановлено, що за боржником зареєстрований ТЗ, місцезнаходження автомобілів невідоме.
Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», 11.10.2021 винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: реєстраційний номер: НОМЕР_1 , найменування: ВАЗ, VIN/Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , загальна характеристика: модель: 21104, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2005, номер кузова: НОМЕР_3 .
Під час виконання рішення суду виконавцем при перевірці майнового стану боржника, а саме наданих відповідей ПФУ в системі АСВП №: 195305943 від 11.03.2024, 213386178 від 04.07.2024 встановлено, що боржник не отримує пенсію.
Приватним виконавцем в порядку ст., ст. 48, 56 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2021 та 22.12.2022 для забезпечення реального виконання рішення та направлено електронним обміном в банківські установи, а також направлено вимоги в банк про надання інформації, про стан рахунків боржника. Згідно відповідей коштів на які можна звернути стягнення в достатньому обсязі не виявлено.
Під час виконання рішення суду виконавцем при перевірці майнового стану боржника, а саме наданих відповідей ДФС в системі АСВП №: 119014726 від 19.10.2021, 124806716 від 04.12.2021, 136383971 від 18.02.2022, 145402997 від 20.09.2022, 151306903 від 15.11.2022, 213390235 від 04.07.2024 встановлено, що у боржник наявні рахунки, але кошти для сплати боргу відсутні.
Згідно відповідей з Державної прикордонна служба України щодо перетину боржником державного кордону в системі АСВП: № 151306908 від 15.11.2022, 196901778 від 21.03.2024, 213386249 від 04.07.2024 встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України.
Також у відповіді Державної прикордонної служби України від 04.07.2024 зазначено, що ОСОБА_1 , має зареєстрований паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер - НОМЕР_4 .
Враховуючи вищенаведене, рішення суду боржником не виконано, а державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, а тому є підстави для тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2024 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання. 
В обґрунтування скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано того, що приватним виконавцем вчинено всі передбачені законом дії щодо виконання судового рішення. У зв`язку з відсутністю у боржника майна, грошових активів, здійснити примусове виконання рішення суду є неможливим.
Також заперечує твердження суду про те, що виконавець не з`явився в судове засідання та не підтримав подання. Вказує, що подання було подано через електронний суд, одна судова повістка в електронному суді відсутня, на електронну адресу судові повістки також не надходили. 

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Аналіз статті 441 ЦПК України свідчить про те, що "ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням" слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.
Оскільки, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. 
Отже особа стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
З наведено слідує, що у контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.
Як встановлено судом, 04.10.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. відкрито виконавче провадження №67018187 з примусового виконання виконавчого листа № 308/8426/20, виданого 11.03.2021 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позик в розмірі 80 240 грн. та сплачений останнім судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Вжитими приватним виконавцем Роман Р.М. заходами не вдалося виконати судове рішення, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, грошових активів.
Оскільки ОСОБА_1 не виконує рішення суду більше чотирьох років, то слід вважати такі дії як умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, що є об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у п. 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78-82).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права позивача (стягувача) на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення ст. 6 Конвенції, зазначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін, а тому виконання рішення, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» («Горнсбі проти Греції»).
Окрім того, існування боргу, який підтверджений остаточним судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення постановлено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату цього боргу і становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, ухваленого на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справах: «Агрокомплекс проти України», «Іванов проти України»).
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що за умови обізнаності ОСОБА_1 про наявність невиконаних грошових зобов`язань перед ОСОБА_2 , боржника слід обмежити у праві виїзду за межі України до виконання таких зобов`язань.
При цьому факт ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, ОСОБА_1 не спростовано, відсутність можливості виконати обов`язок не доведено, об`єктивних обставин, які б незалежно від боржника унеможливили вчинення реальних дій на виконання обов`язку з 2021 року, судом апеляційної інстанції не встановлено.
При постановлені оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не було з`ясовано всі обставини справи та не перевірено факт ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного судовим рішенням, не встановлено поважних причин невиконання рішення суду та помилково вважав, що приватним виконавцем не було вжито всіх заходів для забезпечення виконання судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що висновок місцевого суду про необґрунтованість подання приватного виконавця є помилковим.
Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнивши подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М.

Керуючись нормами статей  367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Романа Михайловича.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань покладених на неї виконавчим листом №308/8426/20 виданим 11.03.2021 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 80 240 грн та судового збору в розмірі 840,80 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2025 року

Головуючий суддя-доповідач

Судді