ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2025 року                                 
м. Харків
справа № 642/7047/23
провадження № 22-ц/818/1365/25
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу Задерей Олександра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року в складі судді Грінчук О.П.,-
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2023 року ОСОБА_1   звернулась до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що   ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік Позивача - ОСОБА_3 , з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 березня 2014 року по день його смерті. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 2009 року. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф до України 24 лютого 2022 року та активними бойовими діями на території міста Харкова, Позивач виїхала закордон в Норвегію. У березні 2023 року, після смерті чоловіка, Позивач зателефонувала до одного із приватних нотаріусів міста Харкова яка їй повідомила, що строки для прийняття спадщини на період дії військового стану зупиняються до його закінчення, але не більше ніж на 4 місяці. Тобто вона зможе звернутися до будь-якого нотаріуса на території України до 10 грудня 2023 року. На початку вересня 2023 року Позивач приїхала до України і 09 вересня 2023 року звернулася до відділу РАЦС для отримання дублікату свідоцтва про смерть. Після отримання дублікату свідоцтва про смерть Позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., яка їй повідомила, що не може прийняти від неї заяву, оскільки Позивач пропустила строк для прийняття спадщини. Також нотаріус повідомила, що спадкова справа після смерті чоловіка Позивача вже відрита у Другій Харківській міській державній нотаріальній конторі. Враховуючи, що Позивачу вже потрібно було повертатися в Норвегію, щоб не втратити «тимчасовий захист», вона уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом і надала довіреність для оформлення спадкових прав. Після цього Позивач повернулася в Норвегію. 16 листопада 2023 року Представник Позивач звернувся до Другої харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою №1621/02-31 від 16 листопада 2023 року Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що Позивач не прийняла спадщину. Крім того, повідомлено, що матері спадкодавця ОСОБА_2 як єдиному спадкоємцю першої черги, яка прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , 17 серпня 2023 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, а саме: - у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф 24 лютого 2022 року, через що Позивач виїхала закордон; - у зв`язку з приховуванням відповідачем від неї інформації про смерть її чоловіка; - у зв`язку з інформацією про зупинення строків прийняття спадщини. Оскільки пропуск строку для прийняття спадщини відбувся всього на 1 місяць з поважних причин, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що  позивач не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню нею цієї заяви у встановлений законом строк.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Зазначені позивачем причини надання їй додаткового строку для звернення з заявою про прийняття спадщини є поважними. Позивач наразі проживає за кордоном у зв`язку зі збройною агресією рф проти України та враховуючи надану їй усну консультацію нотаріуса (яка відповідала на момент надання консультації діючому законодавству), відкриту інформацію щодо діючого в період військового часу законодавства щодо зупинення строків для прийняття спадщини, мала намір та обґрунтовано розраховувала, що матиме можливість подати заяву про прийняття спадщини у строк до 10 грудня 2023 року, що формально не лише зробила, але й встигла у визначений строк звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки позивач обґрунтовано розраховувала, що може звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини до 10 грудня 2023 року (у десятимісячний строк), а суд не звернув достатньої уваги на посилання позивача щодо нечіткості норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану та фактично введення її в оману державою. Смерть чоловіка була зареєстрована лише 19 квітня 2023 року (актовий запис 4512 від 19 квітня 2023 року), тобто більше ніж через два місяці з дня смерті чоловіка позивача, а на одразу після смерті мати чоловіка приховувала факт смерті майже місяць. З моменту як позивач дізналася про те, що пропустила строк для прийняття спадщини, вона вживала активних дій з метою захисту її прав та звернулася до суду із позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Такий правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц. Позивач як громадянин очікує, що її права будуть захищенні в умовах воєнного стану та збройної агресії, а неточності в регулюванні питань з боку держави в умовах воєнного стану не повинні призводити до позбавлення її права на спадщину, особливо коли Позивач діє добросовісно та в межах встановлених державою правил.
Враховуючи викладене, вважає, що є підстави для скасування рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 24 серпня 2024 року та ухвалення нового рішення. Також посилається на те, що витрати на правничу допомогу стягнуті на користь відповідачки є неспівмірними.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення залишити без змін, посилається на те, що суд повно та всебічно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Наведені апелянтом доводи висновків суду не спростовують.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 19.03.2014 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ») зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Ленінським ВДРАЦС РС ХМУЮ повторно видано 16.06.2023 свідоцтво про шлюб (а.с. 6 том 1)
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Першим ВДРАЦС у м. Харкові СМУ Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с. 5 том 1)
Спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності належала 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 23.03.2009. Інша належить відповідачу (матері ОСОБА_3 – ОСОБА_2 ) (а.с. 7-9 том 1)
Спадкоємцями першої черги за законом, згідно положень ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_3 є дружина, ОСОБА_1 та мати, ОСОБА_2 .
17.08.2023 державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 10 том 1).
16.09.2023 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 , ОСОБА_6 бути її представниками в державній нотаріальній конторі з питань оформлення її спадкових прав на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 ( а.с. 14 том1)
16.11.2023 ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_1 звернувся до Другої ХМДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка - ОСОБА_3 .
Постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Радкевич К.В. від 16.11.2023 ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 відмовлено, у зв`язку з тим, що дружина спадкодавця ОСОБА_1 в шестимісячний строк не звернулась з заявою про прийняття спадщини, як передбачено ст. 1270 ЦК України, разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини (день смерті спадкодавця) не проживала , тобто факт прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 спадкоємцем за законом першої черги – його дружиною ОСОБА_1 відсутній (а.с. 15-16 том 1).
Згідно даних листа заступника начальника ВП - начальника СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області від 04.01.2024 ОСОБА_1 , особисто подала до ВП №2 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській обл. заяву від 06.06.2023 про вчинення кримінального правопорушення, 24.08.2023 її було допитано в якості потерпілої (а.с. 130 том 1).
Данами Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_5 , в`їхала на територію України 03.06.2023 та виїхала 25.07.2023, тобто через півтора місяця після в`їзду. Після цього в`їхала 17.08.2023 до 18.09.2023. (а.с. 96 том 2).
Окрім цього, 17.07.2023 ОСОБА_1 особисто у КП «Ритуал» ХМР отримувала прах батька. (а.с. 109 том 2)
Також встановлено, що 15.06.2023 ОСОБА_1 особисто звернулась до Першого ВРАЦС у м. Харкові із заявою про повторну видачу свідоцтва про шлюб, укладеного із ОСОБА_3 . За фактом оброблення заяви, 16.06.2023 ОСОБА_1 особисто отримала свідоцтво про шлюб із ОСОБА_3 , про що нею також особисто поставлено власноручний підпис в Книзі обліку бланків свідоцтв про шлюб Першого ВДРАЦС у м. Харкові. (а.с. 113 том 2)
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (статті 1261-1262 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно п.20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції від 08.11.2023 у період дії воєнного стану У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.
Положення абзацу першого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців.
Відповідно до п.3 наказу Міністерства Юстиції України № 1118/5 від 11.03.2022 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як встановлено матеріалами справи смерть ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована 19 квітня 2023 року. Таким чином строк необхідно обчислювати саме з дня реєстрації смерті та шестимісячний строк сплинув 19 жовтня 2023 року. 
Таким чином, як встановлено судом, в період дії шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач, ОСОБА_1 , перебувала на території України півтора місяця, в тому числі, перебувала в м. Харкові значний час, крім цього уповноважила 16.09.2023 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 , ОСОБА_6 бути її представниками в державній нотаріальній конторі з питань оформлення її спадкових прав на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 .
Проте не вона ні її представники у встановлений законом строк для прийняття спадщини до нотаріальної контори не завернулись, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину була подана ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 лише 16 листопада 2023 року.
Таким чином, представник звернувся до нотаріуса після спливу строку для прийняття спадщини, маючи повноваження з 16.09.2023 та позивачкою не надано обґрунтованих, належних та допустимих доказів неможливості подати ним заяву про прийняття спадщини у строк до 19 жовтня 2023 року.
Також, перебуваючи тривалий час у м. Харкові у строк передбачений для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 відповідної заяви не подала.
В супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду першої та апеляційної інстанції належних доказів поважності причин не подання у строк заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 . 
Щодо вимог про неспівмірність витрат на правничу допомогу стягнуту судом першої інстанції, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження понесених витрат подано ордер серії АХ №1164408, договір про надання юридичних послуг та правової допомоги від 02.10.2023, платіжні інструкції за надання послуг за договором від 02.10.2023, а саме: від 20.02.2024 на суму 3500 грн., від 01.04.2024 на суму 3000 грн., від 08.05.2024 на суму 5000 грн., від 08.05.2024 на суму 3500 грн.; звіт від 05.08.2024 щодо надання послуг за Договором про надання юридичних послуг та правової допомоги від 02.10.2023.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до звіту щодо надання послуг про надання правничої допомоги від 05.08.2024 адвокатом Блоховцевим Є.О. надавались послуги ОСОБА_2 із складанням і поданням зустрічної позовної заяви, подання якого було зумовлено первісними позовними вимогами (а.с. 170), тому таке звернення ОСОБА_2 не вплинуло на обсяг понесених нею витрат на правничу допомогу викликаних необхідністю захищати свої права у відповідь на позов. Заявлений відповідачкою розмір витрат на правничу допомогу не суперечить вимогам закону щодо пропорційності та співмірності з характером спору, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, наведені апелянтом доводи не є підставою для скасування даного судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Враховуючи, що позовні вимоги залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційній суд 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Задерей Олександра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 травня 2025 року.
Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова
Судді                                                                        О.В. Маміна 
                                                                       Н.П. Пилипчук