УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/6338/24 Головуючий у 1-й інст. Шкиря  В. М. 
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №296/6338/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Шкирі В.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТзОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило: стягнути з відповідача заборгованість за договором від 05 серпня 2023 року №9590810 у сумі 22 350 грн, із яких: 5 000 грн – заборгованість за тілом, 16 400 грн – заборгованість за процентами, 950 грн – заборгованість за комісією; заборгованість за договором від 06 серпня 2023 року №100698185 у сумі 12 570 грн, із яких: 3 000 грн – заборгованість за тілом, 9 000 грн – заборгованість за процентами, 570 грн – заборгованість за комісією; заборгованість за договором від 27 липня 2023 року №5905442 у сумі 9 666,30 грн, із яких: 3 000 грн заборгованість за тілом, 6 666,30 грн – заборгованість за процентами; заборгованість за договором від 28 липня 2023 року №4234468 у сумі 6 239,50 грн, із яких: 1 800 грн – заборгованість за тілом; 4 439,50 грн – заборгованість за процентами; заборгованість за договором від 26 червня 2023 року №78318664 у сумі 41 677,50 грн, із яких: 9 900 грн – заборгованість за тілом; 31 777,50 грн – заборгованість за процентами; заборгованість за договором від 08 серпня 2023 року №09256-08/2023 у сумі 22 750 грн, із яких: 5 000 грн – заборгованість за тілом, 17 750 – заборгованість за процентами. Загальна сума заборгованості за договорами складає 115 253,30 грн.
Позов обґрунтований тим, що 05 серпня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТзОВ «МІЛОАН» кредитний договір №9590810; 06 серпня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТзОВ «МІЛОАН» кредитний договір №100698185; 27 липня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТзОВ «МАНІФОЮ» договір позики №5905442; 28 липня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №4234468; 26 червня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №78318664; 08 серпня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитний договір №09256-08/2023. У порушення умов вказаних вище договорів відповідач грошові кошти не повернув та проценти за користування ними у встановлені строки не сплатив. ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договорів факторингу набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними договорами. З моменту отримання права вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування ОСОБА_1 жодних штрафних санкцій.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 06 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ТзОВ «ФК «ЄАПБ» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що висновки суду першої інстанції стосовно того, що кредитні договори від 05 серпня 2023 року №9590810 та від 06 серпня 2023 року №100698185 між відповідачем та ТзОВ «МІЛОАН» є неукладеними, оскільки не містять підписів ОСОБА_1 є необґрунтованими та суперечать наявним в матеріалах справи доказам. Кредитний договір №9590810 був підписаний відповідачем за допомогою електронного одноразового ідентифікатора №S31547 на номер мобільного телефону, вказаного ним при укладенні кредитного договору. Одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «МІЛОАН» 05 серпня 2023 року о 09:12 год. Ідентичні дії здійснені з кредитним договором №100698185 за допомогою електронного одноразового ідентифікатора №S34722, 06 серпня 2023 року о 06:23 год. Вказані електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується із вимогами законодавства. Обставини укладення зазначених договорів відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами. Договори та умови в судовому порядку не оскаржувалися та не визнавалися недійсними. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що при розгляді цієї справи, враховуючи відсутність будь-яких оспорювань кредитного договору, договору факторингу, слід було виходити із презумпції правомірності правочину. На підтвердження заявлених позовних вимог, позивач надав копії відповідних кредитних договорів, договорів факторингу із додатками та розрахунки заборгованості, які відповідач не спростував належними доказами. Також відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції в рішенні вказав, що договори позики від 27 липня 2023 року №5905442, від 28 липня 2023 року №4234468, від 26 червня 2023 року №78318664, договір про надання фінансового кредиту від 08 серпня 2023 року №09256-08/2023 були укладені з ОСОБА_1 із дотриманням вимог законодавства, але позивач не подав доказів отримання відповідачем коштів та відповідно не довів, що набув права вимоги за вказаними договорами. Доводи щодо ненадання коштів відповідачу спростовуються наявними договорами, які недійсними не визнавалися та в судовому порядку не розірвані. В цьому випадку, суд першої інстанції (понад межі) використовував при розгляді справи предмет спору шляхом застосування положень, які відносяться до категорії справ, предметом спору яких є розірвання договорів у зв`язку з істотним порушенням їх умов чи визнання їх недійсними. Відповідачем доказів на спростування наявності заборгованості за вказаними договорами не надано, зокрема контррозрахунків, виписок по картковому рахунку щодо неотримання кредитних коштів надано не було. Так, встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суд першої інстанції не врахував, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону з врахуванням та наданням оцінки всім наявним доказам. 

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.161,163,166). Кореспонденція, у тому числі судові повістки, що надсилалася ОСОБА_1 , повернута Укрпоштою з відміткою у поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.163). За положеннями частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування. Додатково на судове засідання, яке призначено на 16 квітня 2025 року відповідача викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщено 08 квітня 2025 року (а.с.166). За положеннями ст.128 ЦПК України відповідач із опублікуванням оголошень про виклик вважається про дату, час і місце розгляду справи повідомленим. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не зможе бути задоволеною з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 05 серпня 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит №9590810 на 5 000 грн строком на 119 днів, тобто по 02 грудня 2023 року під встановлені договором проценти та з комісією 950 грн одноразово (а.с.12-17). Також сторони погодили графік погашення платежів (додаток №1 до договору), згідно якого відповідач мав сплатити до 02 грудня 2023 року – 5 000 грн кредиту та 16 400 грн процентів за користування кредитом, 950 грн комісії, що сукупно становить 22 350 грн. Кредитний договір від 05 серпня 2023 року №9590810 підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором S31547.

26 грудня 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №26122023, за умовами якого ТзОВ «Мілоан» передає ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.20-21).

Згідно з п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (копія акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу додається).

Відповідно до реєстру боржників від 26 грудня 2023 року №1 до договору факторингу від 26 грудня 2023 року №26122023, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 350 грн, із яких: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 400 грн - сума заборгованості за процентами; 950 грн - заборгованість за комісією (а.с.23).

06 серпня 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит №100698185 на 3 000 грн строком на 105 днів, тобто по 19 листопада 2023 року під встановлені договором ппроценти та з комісією 570 грн одноразово (а.с.25-30). Сторони погодили графік погашення платежів (додаток №1 до договору), згідно з яким відповідач мав сплатити до 19 листопада 2023 року – 3 000 грн кредиту, 9 000 грн процентів за користування кредитом та 570 грн комісії, що сукупно складає 12 570 грн. Договір про споживчий кредит від 06 серпня 2023 року №100698185 підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором S34722.

28 листопада 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №28112023, у відповідності до умов якого ТзОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.33-35).

Згідно з п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно з п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників №2 від 28 листопада 2023 року до договору факторингу від 28 листопада 2023 року №28112023, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 570 грн, із яких: 3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000 грн - сума заборгованості за процентами; 570 грн - заборгованість за комісією (а.с.37).

27 липня 2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №5905442 на 3 000 грн строком на 79 днів, тобто по 14 жовтня 2023 року під встановлені договором проценти (а.с.45-49). Додатком №1 до договору позики №5905442 погоджено графік нарахування процентів за користування кредитом та визначено загальну вартість позики – 4 408,10 грн, із яких 3 000 грн - кредит та 1 408,10 грн проценти (а.с.50). Договір позики від 27 липня 2023 року №5905442, додаток №1 до договору та паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором b45877.

13 грудня 2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №13-12/2023, у відповідності до умов якого ТзОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.55-56).

Згідно з п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно з п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу додається).

Відповідно до реєстру боржників від 13 грудня 2023 року до договору факторингу від 13 грудня 2023 року №13-12/2023, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 666,30 грн, з яких: 3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 666,30 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою (а.с.58).

28 липня 2023 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладений договір позики №4234468, за умовами якого відповідач мав отримати 1 800 грн на строк 30 днів, тобто до 27 серпня 2023 року під 25,96% за перший день користування та 2,50% в наступні дні до дня повернення кредиту (а.с.64-66). Сторони також погодили таблицю обчислення вартості кредиту, як додаток №1 до договору позики №4234468, згідно з яким відповідач мав сплатити до 27 серпня 2023 року – 1 800 грн позиченої суми та 472,50 грн процентів, а всього 2 272,50 грн (а.с.66-67). Договір позики №4234468 та додаток №1 до нього від 28 липня 2023 року підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора Оq33gVPXkE.

26 червня 2023 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №78318664, за умовами якого відповідач мав отримати 12 000 грн на строк 30 днів, тобто до 26 липня 2023 року під 2,50% за кожен день користування сумою позики у встановлені строки (а.с.75-76). Сторони також погодили таблицю обчислення вартості кредиту, як додаток №1 до договору позики №78318664, згідно з яким, відповідач мав сплатити до 26 червня 2023 року – 12 000 грн позиченої суми та 2 250 грн процентів, а всього 14 250 грн (а.с.77). Договір позики №78318664 та додаток №1 до нього від 26 червня 2023 року підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора 37Y2FCSzea.

14 червня 2021 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.68-69).

Згідно з п.1.1 договору факторингу, згідно з умов цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно з п.1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників від 27 лютого 2024 року №19 договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6 239,50 грн, із яких: 1 800 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 439,50 грн - сума заборгованості за процентами (а.73).

Відповідно до реєстру боржників від 20 березня 2024 року №20 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 41 677,50 грн, із яких: 9 900 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 31 777,50 грн - сума заборгованості за процентами (а.82).

08 серпня 2023 року між ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту №09256-08/2023, за умовами якого відповідач мав отримати 5 000 грн на 360 днів під 2,50% у день (а.с.89-91). Сторони також погодили графік платежів за договором №09256-08/2023, згідно якого відповідач мав погашати проценти по 3 125 грн щомісяця, а в останній місяць погасити 5 000 грн кредиту та 1 250 грн процентів (а.с.92 зворот). Паспорт споживчого кредиту містить аналогічні умови. Договір про надання фінансового кредиту від 08 серпня 2023 року №09256-08/2023, графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 електронним підписом W2210.

27 грудня 2023 року між ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №27122023, у відповідності до умов якого ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.95-97).

Згідно з п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно з п.1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників від 27 грудня 2023 року до договору факторингу №27122023 від 27 грудня 2023 року, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 750 грн, із яких: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 750 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.99).

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно з частиною першою ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин першої та третьої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.205,207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частин четверта, п`ята ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини восьмої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частина перша ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

При цьому, зі системного аналізу зазначених вище положень закону вбачається, що з урахуванням особливостей вказаного вище договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

У іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі №674/461/16-ц, від 17 січня 2022 року в справі №234/7723/20.

Абзац другий частини другої ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша ст.519 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року в справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року в справі №31/160 викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року в справі №755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року в справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції посилався на те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кредитні кошти за вказаними вище договорами і в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови наступних кредитних договорів: від 05 серпня 2023 року №9590810, від 06 серпня 2023 року №100698185; від 27 липня 2023 року №5905442; від 28 липня 2023 року №4234468; від 26 червня 2023 року №78318664; від 08 серпня 2023 року №09256-08/2023.

Відповідно до ст.ст.76,79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої ст.80, частини першої ст.81, ст.89 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. За таких обставин, із наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Однак, матеріали справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитними договорами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача.

Згідно з частиною другою ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частинами першою-третьою ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк із об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Вказані вище процесуальні обов`язки позивачем не виконані.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем в суді першої інстанції не було надано доказів на підтвердження зарахування кредитних (позичених) коштів на банківські рахунки відповідача (реквізити банківської платіжної картки), виписки по рахунку тощо.

Згідно з частиною п`ятою ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, однак, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування та отримання відповідачем кредитних (позичених)коштів, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог.

У своїй позовній заяві ТзОВ «ФК «ЄАПБ» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляло.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, скаржник, посилаючись на обставини, наведені в позові, на підтвердження доводів апеляційної скарги, в суді апеляційної інстанції не заявляв клопотань про приєднання, дослідження доказів, що не були ним подані та відповідно не були предметом розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування відповідачу кредитних (позичених) коштів та фактичного користування відповідачем кредитними (позиченими) коштами, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Доводи ТзОВ «ФК «ЄАПБ» є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, але висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів. Оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча          Судді: