УХВАЛА
 
01 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 755/5095/23
провадження № 61-1051ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про відшкодування збитків та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
23 січня 2025 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Судукасаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, а саме подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надати докази поважності причин його пропуску (конверт, довідка суду, тощо). Зокрема, заявник зазначав, що короткий текст рішення апеляційного суду було проголошено 05 березня 2024 року, повний текст рішення станом на 22 січня 2025 року він не отримував, як повний текст рішення суду першої інстанції, однак звертався із заявою до суду першої інстанції, у якій просив надіслати йому копію рішення. У зв`язку з зазначеними обставинами просить суд поновити пропущений строк на касаційне оскарження у справі № 755/5095/23.
 
На виконання ухвали Верховного Суду 07 лютого 2025 року ОСОБА_1 надіслав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року. Щодо підстав для поновлення строку на касаційне оскарження зазначав, що рішення Київського апеляційного суду, відповідно до вимог статті 172 ЦПК України, станом на 25 лютого 2025 року не отримав, тобто подія, з якою пов`язано початок перебігу процесуального строку на касаційне оскарження, ще не настала. Клопотання про поновлення строку він подав лише з формальних підстав. Зазначає, що строк йому вже поновлювався на його клопотання, що ґрунтувалось саме на тих самих підставах, що наявні й досі. Доказів не отримання постанови апеляційного суду з повним текстом судового рішення у нього принципово бути не може. Укрпошта не надає докази не отримання листів, не існуючий конверт - тим більше.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2025 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 18 квітня 2025 року.
 
На виконання ухвали Верховного Суду 17 березня 2025 року ОСОБА_1 надіслав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження у якій зазначив, що він вже повідомляв, що відповідно до статті 4 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» в Україні здійснюється оперативними підрозділами, тож громадянин не має права займатись розшуком та збором доказів. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом статті 78 ЦПК України.
 
Тобто, якщо повні судові рішення законним шляхом йому вручені не були, то займатись їх розшуком права він не має. На його заяви про видачу йому копій рішень суд не реагує, і на цей випадок у законі передбачено, що: саме суд, до якого він звертається з клопотанням, може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. 
 
Докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження знаходяться у матеріалах справи. Інших шляхів надання доказів законом не передбачено, то не треба штовхати його на шляхи незаконні, адже суд, відповідно до статті 81 ЦПК України, докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, до уваги не бере.
 
Ще раз підкреслив, у суді першої та апеляційної інстанцій розгляду справи не відбулось, не зрозумілий пінг-понг яким наразі займається Вищий Суд, все це є порушенням статей 6, 13 Європейської Конвенції з прав людини. Якщо національні суди розглянути та вирішити справу не спроможні, то давайте вже нарешті передавати її на вирішення до ЄСПЛ.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.
 
Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 послався на те, що не отримував копії судового рішення, але не надав відповідні докази на підтвердження зазначеної обставини.
 
На виконання ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху надав заяву, в якій послався на те, що докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження знаходяться у матеріалах справи.
 
Враховуючи, що питання щодо витребування матеріалів справи відповідно до частини сьомої статті 394 ЦПК України вирішується в ухвалі про відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції позбавлений можливості з`ясувати поважність причин пропуску строку на підставі матеріалів справи, а ОСОБА_1 такі докази не надав.
 
Отже, ОСОБА_1 не усунув недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху.
 
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Заявнику надавався строк для усунення недоліків касаційної скарги, однак він не скористався своїми процесуальними правами, не проявив належної обачності у захисті своїх прав.
 
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
 
Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (статті 43, 49 ЦПК України).
 
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
 
Заявник не демонстрував готовність брати участь у розгляді цієї справи.
 
Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є  джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з метою захисту своїх прав, а задля досягнення сторонніх цілей, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.
 
Враховуючи, що заявник не виконав вимоги процесуального закону при поданні касаційної скарги станом на 01 травня 2025 року, не виконано вимог ухвали Верховного Суду 07 лютого 2025 року, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у  разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху така вважається неподаною та повертається.
 
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року повернути.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                         І. О. Дундар