ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/186/25 Справа № 691/741/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП   	Головуючий у І інстанції Синиця Л. П.   Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   

11 квітня 2025 року                                                                 м. Черкаси   

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Павленка С.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Городищенського районного суду Черкаської області від 24 січня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.
Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 02 липня 2024 року о 22 год. 44 хв. в м. Городище по вул. Миру Черкаського району Черкаської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Drager" Alkotest 6810 із застосуванням відеофіксації на нагрудну боді камеру PRO K9A DSJ 21100200. Результат тесту 2,33 проміле. В подальшому огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП "Городищенське МО", висновок № 3 від 02 липня 2024 року, чим порушив вимоги п. 2.9.А Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Приводить свою версію подій, за якою 02 липня 2024 року ОСОБА_1 близько 23 год. перебував в салоні власного автомобіля марки Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності. Вказаний автомобіль, двигун якого не працював, був припаркований біля правого узбіччя проїзної частини по вул. Миру в м. Городище. Транспортним засобом не керував, оскільки незадовго перед цим разом із своїм знайомим ОСОБА_2 вживав спиртні напої, а тому по телефону намагався зв`язатись із знайомим, щоб той забрав його автомобіль та завіз його додому. В цей час до його автомобіля під`їхали працівники поліції на патрульному автомобілі та стали його звинувачувати в тому, що він керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Вважає, всі докази, на які послався суд в своєму рішенні, недопустимими.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим порушено його право на захист.
В роздруківці результату тесту, який проводився за допомогою алкотестера Драгер вказана температура при якій відбувалось тестування, котра значно вища за ту, яка була на справді, що підтверджується довідкою з гідрометеорології, і це могло суттєво вплинути на результат проведеного тесту. 
В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння не зазначено номер спеціального технічного засобу, яким проводилось тестування ОСОБА_1 .
В направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на огляд в заклад охорони здоров`я КНП «Городищенське МО» іде посилання на неіснуючий процесуальний документ - протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 496609 від 03 липня 2024 року 00 год. 25 хв., як на підставу його оформлення, оскільки вказане направлення виписувалось 02 липня 2024 року в 23 год. 30 хв., тобто до складання адміністративного протоколу.
Зазначає, що акт медичного огляду ОСОБА_1 лікарем ОСОБА_3 за № 3 від 03 липня 2024 року 00 год. 05 хв., який наданий на запит суду КНП «Городищенське МО», беззаперечно свідчить про те, що він сфальсифікований, через те що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 лікарем було ухвалено ще до проведення ним медичного огляду останнього, відповідно 02 липня 2024 року о 23 год. 30 хв. та 03 липня 2024 року о 00 год. 05 хв.
Стверджує, що відеозаписи, які знаходяться в матеріалах справи не оформлені належним чином, а саме: не зазначено кількість файлів, їх об`єм, коли, з яких носіїв та якою посадовою особою вони сформовані.
Вказує, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААА №873037 від 16 листопада 2017 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Павленка С.І., які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею в цілому було дотримано.
У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.   
Відповідно до п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №496609 від 03 липня 2024 року ОСОБА_1 ,  02 липня 2024 року о 22 год. 44 хв. в м. Городище по вул. Миру Черкаського району Черкаської області керував автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Drager" Alkotest 6810 із застосуванням відеофіксації на нагрудну бодікамеру PRO K9A DSJ 21100200. Результат тесту 2,33 проміле. В подальшому огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку.
Цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Разом з тим, зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції іншими доказами.
Порядок проходження огляд на стан сп`яніння, що проводиться лікарем закладу охорони здоров`я регламентується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 (далі - Інструкція).
Цією Інструкцією передбачено два варіанти огляду на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби) та лікарем закладу охорони здоров`я.
Заразом Інструкцією передбачено можливість відмови водія від проходження огляду поліцейським, а також не погодитися з результатами огляду, проведеного поліцейським. У цих випадках водій зобов`язаний пройти огляд лікарем закладу охорони здоров`я.
Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Зазначені п.п. 15, 16 Інструкція визначають, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду.
Згідно з вказаним актом лікар повинен здійснити певні дослідження для встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, результат якого зафіксований тестом на алкоголь "Drager" Alkotest 6810 № 3808 від 02 липня 2024 року 23.19 год, з результатом 2,33 проміле.
Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова, результат позитивний.
Оспорювання захисником цього результату через неналежну, на його думку, процедуру проведеного огляду, не має істотного значення, адже водій ОСОБА_1 після проведеного огляду заперечив його результат, внаслідок чого той був доставлений до закладу охорони здоров`я, де лікарем був проведений огляд згідно з положенням пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі – Порядок).
У відповідності до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова та ОСОБА_1 02 липня 2024 року о 23 год 30 хв було направлено на огляд в заклад охорони здоров`я КНП "Городищенське МО", результат огляду позитивний - 2,35 проміле.
Всупереч позиції захисника, наявність інформації про серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за наслідками проведеного огляду не свідчить про фальсифікацію доказів чи про штучне їх створення. 
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за № 3 від 02 липня 2024 року, проведений лікарем ОСОБА_3 , за результатами якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (2,35 проміле).
Згідно з актом медичного огляду лікар здійснив певні дослідження для встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Водночас, необхідно зауважити, що за змістом акту медичного огляду, що передбачений додатком до Інструкції, лікар повинен здійснити дослідження вегетативно-судинні реакції, рухову сферу, пульс, артеріальний тиск, наявність запаху алкоголю з рота тощо, результати якого вносяться до цього акту.
З вказаного акту вбачається, що окрім використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, лікар, що проводить огляд зробив опис водія, котрий проходить огляд (зовнішній вигляд, поведінку); також лікар здійснив дослідження вегетативно-судинні реакції, рухову сферу; наявність запаху алкоголю з рота тощо.
У відповідності до зазначеного акту медичного огляду у ОСОБА_1 була порушена артикуляція, зіниці розширені, реакція на світло жива, ході хитка, хитання при поворотах, пальце-носова проба з помилками, наявний різкий запах алкоголю у видихуваному повітрі.
За таких обставин лікарем стан алкогольного сп`яніння встановлений не лише на результатах використання технічного засобу, а на підставі всебічного медичного огляду, тому відповідні доводи апеляційної скарги щодо незгоди з результатами застосування цього засобу, не є безумовною підставою для визнання проведеного огляду лікарем закладу охорони здоров`я недійсним.
Відсутність лабораторних досліджень біологічного середовища ОСОБА_1 у цьому випадку не спростовує цей висновок лікаря.
Копією постанови стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 2525356 від 03 липня 2024 року, складеного за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Вказана постанова не має преюдиціальної сили, разом з тим у сукупності з іншими фактичними даними наведених доказів, підтверджує подію керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин наведених у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення.
Окрім того суддя районного суду при накладені адміністративного стягнення на особу спирався на фактичні дані, що містяться на відеозаписі з бодікамери поліцейського, які є цілісними (кожний в свою чергу), безперервними (кожний в свою чергу) і відтворюють обставини події, які трапились 02 липня 2024 року о 22:44 год. в м. Городище по вул. Миру, Черкаської області з водієм ОСОБА_1 та надають можливість зокрема конкретизувати як поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і осіб, які здійснювали освідування, а також поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у даному випадку є належними і допустимими доказами і жодних сумнівів у своїй достовірності у суду не викликають. 
При оцінці цих відеозаписів суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що до доводів захисника на те, що на відеофіксації не було зафіксовано рух автомобіля, суд ставиться критично, оскільки з відеозаписів вбачається, рух транспортного засобу (22:46 год 02.07.2024 року - video_2024-07-04-15-43-48) та зупинка серед проїзної частини (22:47 год 02.07.2024 року - video_2024-07-04-15-43-48), а також те, що ОСОБА_1 перебував у автомобілі Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 на місці водія, інших осіб в транспортному засобі не було, та приходить до переконання, що ці посилання є обраним способом захисту, який має на меті уникнути відповідальності за вчинене, вони є суперечливими, і спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами долученими до матеріалів справи.
Суд першої інстанції, спростовуючи відповідні доводи сторони захисту, слушно зазначив, що відеозапис події є повними та вичерпно інформативним, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
При винесені постанови про накладення адміністративного стягнення суд першої інстанції покликався на пояснення свідків, які були надані під час судового засідання.
З показань лейтенанта поліції ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , вбачається, що він 02 липня 2024 року перебував на чергуванні разом з капітаном поліції Скалигою Ю. О. Близько 22:44 було виявлено автомобіль, який рухався у м. Городище по вул. Миру, який був зупинений. Водій порушив вимоги ПДР та не включив завчасно покажчик повороту. Крім того, було виявлено, що водій не був пристебнутий паском безпеки. Коли запитав у водія, чому він не пристебнутий, він сказав, що або тільки почав рух, або тільки зупинився, точно не пам`ятає. ОСОБА_1 сидів сам на водійському сидінні. Після зупинки підійшов до зупиненого автомобіля за кілька секунд. Авто було заведене. На відео видно момент коли авто зупинялося, оскільки на відео чітко видно характерний поштовх. Вони ввімкнули маячки, коли побачили, що загорілися стоп сигнали. Водій зупинявся. В ході розмови водію неодноразово роз`яснював права та пропонував скористатися послугами адвоката. В ході спілкування, у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах з рота, порушена координація рухів, нечітка мова. Було запропоновано пройти тест на приладі Драгер, на що водій погодився. Велася відеофіксація всіх дій. Прилад показав 2,33 проміле. Водій не погодився із показником, йому було запропоновано пройти огляд у лікарні, на що водій погодився. Лікар ОСОБА_3 провів огляд та виявив, що показник рівня алкоголю навіть вищий, ніж той, що був зафіксований на місці зупинки. Поліцейський автомобіль був позаду автомобіля порушника, супроводжували його в русі близько 200 метрів. 
З показань ОСОБА_3 , який є лікарем-терапевтом в КНП "Городищенське медичне об`єднання", вбачається, що в день події липень 2024 року ОСОБА_1 двічі продув прилад, який визначає стан алкогольного сп`яніння. Один замір і через двадцять хвилин ще один замір, о 23:40 показник на приладі показав 2,42 проміле, о 00:00. - 2.35 проміле. Прилад завжди калібрується, у нього є самокалібрування. У разі не проходження повірки огляд провести неможливо. Огляд здійснювався на алкотестері, шляхом продування. Обслідування іншими способами не здійснюються навіть на прохання особи, яка обстежується. Зазначає, що згідно з наказом від 01 липня 2024 року має право проводити обстеження особи. На відео видно у ОСОБА_1 явні ознаки сп`яніння: хитка хода, помилки при мовленні, нечітка мова, гіперемія. Про наявність хвороб, які могли б вплинути на результат тесту ОСОБА_1 не повідомляв.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень під час здійснення допиту свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Водночас захисник не зазначив, як не приведення свідків до присяги, що не передбачено законодавством про адміністративні правопорушення, вплинуло на достовірність показаннях цих свідків.
Заразом апеляційний суд враховує, що показання наведених свідків повністю узгоджуються з фактичними даними відеозаписів, долучених до матеріалів справи згідно з описом матеріалів, та досліджені в суді першої існтанції.
З показань свідка ОСОБА_2 вбачається, що він з ОСОБА_1 були колегами по роботі. 02 липня 2024 року зустрілися у м. Городище в районі бару "Діаніс", що по вулиці Миру. При зустрічі привіталися, запропонував йому пройти в магазин "Квіточка", який знаходиться в приміщенні колишнього Гастронома, запросив його до себе додому. Де саме був припаркований автомобіль йому невідомо. Алкоголь вживали в нього вдома. Зустрілися близько 21:00 години, перебував в нього вдома близько години, потім провів його до маслозаводу, до самого автомобіля його не проводив. Зазначив, що ОСОБА_1 вживав алкоголь разом з ним. Коли ОСОБА_1 зателефонував наступного дня, він повідомив, що коли сидів у машині і чекав тверезого водія, на нього склали протокол, що він нібито їхав автомобілем у нетверезому стані та сказав, що невдало з ним посиділи за чаркою, пожалівся. Свідком чи рухався ОСОБА_1 на автомобілі не був. Іншої інформації сказати не може. 
З показань цього свідка випливає, що йому не відомі та не можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню у цій справі, цебто керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд погоджується з вказаною оцінкою наведених доказів.
Також апеляційний суд відкидає доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 , через не роз`яснення тому прав. 
З цього приводу слід зауважити, що ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, де наявні графи про роз`яснення йому ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП
Частина ч. 4 статті 256 КУпАП передбачає обов`язок особи, що складає такий протокол, роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.
За таких обставин, відсутність зафіксованих даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
У цій справі апеляційний суд виходить з того, що наведене апелянтом порушення права на захист не призвело до отримання доказів, в апеляційній скарзі не порушується питання про не додержання гарантій справедливого розгляду обвинувачення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що норми закону, наведені апелянтом, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона вимагає скасування судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження. 
У цій справі апеляційним судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.
Разом з тим, при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції приймав участь ОСОБА_1 та його захисник Павленко С.І., надавали відповідні доводи щодо заперечення винуватості особи та підстав для закриття справи, котрі були належним чином розглянуті судами. 
За таких обставин апеляційній суд не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 , яке могло бути підставою для скасування судового рішення.
Доводи захисника, висловлені в апеляційному суді, щодо відсутності фіксації судового засідання в суді першої інстанції, як на окрему підставу для скасування постанови судді і призначення нового розгляду в суді першої інстанції є безпідставними.
Здійснивши перевірку цих доводів, апеляційним судом встановлена наявність технічний носій інформації, на якому зафіксовано в повному обсязі судове провадження в суді першої інстанції, зокрема судового засідання, що відбулось 09 грудня 2024 року. Часткове відсутність на вказаному технічному носії відео цього судового засідання не свідчить про порушення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП. 
Разом з тим постанова судді підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору, адже він на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід ІІ групи звільнена від його сплати.
Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Павленка С.І. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Городищенського районного суду Черкаської області від 24 січня 2025 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.
В іншій частині постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  В.Ф. Люклянчук