ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/25270/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження   в місті Дніпрі  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області             
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 25.11.2024, (суддя суду першої інстанції Озерянська С.І.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі,  в адміністративній справі №160/25270/24  за позовом   ОСОБА_1   до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   про визнання  протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,  
УСТАНОВИВ:
          19.09.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.08.2024 року № 046350017040 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 ОСОБА_1 , згідно рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 року № 1/-р/2020 у справі № 1- 5/2018(746/15); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2013 р. по 30.06.2017 р., з 01.08.2022 р. по 30.10.2022 р., з 14.03.2024 р. по 15.08.2024 р. та до страхового стажу роботи періоду роботи з 01.08.2022 р. по 30.10.2022 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до заяви про призначення пенсії від 15.08.2024 року згідно з пунктом “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХII, в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” під 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.  
В обґрунтування позову зазначено, що 15.08.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням від 23.08.2024 року № 046350017040  відмовлено у призначенні пенсії в зв`язку з не досягненням пенсійного віку 55 років та відсутністю необхідного пільгового стажу роботи по Списку № 2. Зазначає, що до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи згідно довідки від 29.07.2024 року №96 з 14.03.2024 р. по 15.08.2024 р. з підстави ненадання наказів про атестацію робочого місця. Крім того до пільгового стажу роботи по Списку №2 не зараховано період роботи з 01.06.2013 р. по 30.06.2017 р., з 01.08.2022 р. по 30.10.2022 р. однак доводів щодо не зарахування вищезазначених періодів в рішенні не зазначено. Зазначає, що її трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до Списку № 2. 
          Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 25.11.2024 позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.08.2024 року № 046350017040 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за списком №2 ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2013 року по 30.06.2015 року,  з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року, з 14.03.2024 року по 15.08.2024 року та до страхового стажу період роботи з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 з урахуванням зарахованих до пільгового та страхового стажу періодів роботи та з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що для підтвердження пільгового характеру робіт Позивачем надана довідка № 96 від 29.07.2024, видана філією «Центральна збагачувальна фабрика Павлоградська» «ДТЕК Павлоградвугілля» за період роботи пробовірником 2 розряду дільниці контролю якості з 14.03.2024 по теперішній час. Вищезазначена професія пройшла атестацію згідно наказу №207 від 27.02.2015 та №99 від 23.01.2019, проте, до заяви про призначення пенсії вищезазначені накази не надано. Оскільки до заяви про призначення пенсії Позивачем не надано накази «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці» та перелік професій, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 14.03.2024 по 15.08.2024. Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.07.2000 Позивачка працювала пробовідбірником в Філії «Управління технічного контролю якості вугілля та стандартів» ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» з 01.06.2013 по 30.06.2017 та в ТОВ Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» з 22.08.2019 по 04.03.2024. Для підтвердження пільгового характеру робіт в Філії «Управління технічного контролю якості вугілля та стандартів» ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» з 01.06.2013 по 30.06.2017 довідку уточнюючу пільговий характер робіт не надано. Для підтвердження пільгового характеру робіт в ТОВ Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» Позивачем надана довідка № 261/1-08 від 01.08.2024 за період роботи з 22.08.2019 по 04.03.2024. Проте, згідно даних системи персоніфікованого обліку (форма ОК-5) в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 за період з 01.08.2022 по 31.10.2022 відсутні дані про нарахований дохід та сплачені внески. З огляду на вищезазначене, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу період роботи Позивача з 01.06.2013 по 30.06.2015 та до пільгового та страхового стажу період роботи з 01.08.2022 по 30.10.2022, з 14.03.2024 по 15.08.2024.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що            ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.08.2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення від 23.08.2024 року № 046350017040, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв?язку з відсутністю стажу по Списку №2 та віку передбаченого підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У рішенні зазначено, що вік заявниці 49 років 11 місяців 15 днів, страховий стаж - 31 рік 4 місяці 23 дні, пільговий стаж 8 років 8 місяців 28 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 03.06.1992, оскільки трудова книжка не завірена печаткою першого роботодавця. За результатами розгляду документів пільговий стаж за Списком №2 згідно довідки №96 від 29.07.2024 року “ДТЕК Павлоградвугілля” не зараховано з 14.03.2024 року по теперішній час, оскільки до пенсійної справи заявниця не надала накази “Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці” та перелік професій, до загального страхового стажу заявника зараховано всі періоди.
Позивач, вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.08.2024 року № 046350017040 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування стажу для умов призначення пенсії у повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною першою статті 4 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ та частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.
Згідно з відомостями, які містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , працювала, зокрема, у періоди з 01.06.2013 року по 30.06.2017 року, з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року, з 14.03.2024 року по теперішній час.
В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача у спірні періоди, записи у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками. 
Відповідно до форми РС-право позивачу не було враховано період роботи з 01.06.2013 року по 30.06.2017 року та частково не було враховано період з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року, під час якого позивач не змінювала місце роботи та професію пробовідбірника, а також не враховано період з 14.03.2024 року по 15.08.2024 року до Списку № 2.
Щодо періоду роботи з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року, суд зазначає наступне.
Відповідно запису №33 від 22.08.2019 року трудової книжки позивача вона прийнята до ТОВ “Центральна збагачувальна фабрика “Курахівська” пробовідбірником дільці контролю якості, наказ № 196/к від 21.08.2019 року.
Згідно із записом №35 від 04.03.2024 року позивач звільнена за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України, наказ №19/к від 04.03.2024 року.
Разом з тим, позивачем було надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ТОВ “ДТЕК Курахівська ЦЗФ” від 01.08.2024 року № 261/1-08.
Так, відповідно довідки від 01.08.2024 року № 261/1-08 позивач працювала повний робочий день на основному виробництві по збагаченню вугілля в ТОВ “ЦЗФ Курахівська” у період з 22.08.2019 по 04.03.2024 року за посадою пробовідбірник, що передбачено Списком № 2 розділу ІІ, код КП 2030000а-13777 підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461. Накази про атестацію робочих місць №106/1 від 29.05.2018, №61/1 від 20.05.2023 року.
Накази про атестацію робочих місць №106/1 від 29.05.2018 та №61/1 від 20.05.2023 року були досліджені судом та підтверджують проведення атестації робочих місць за списком №2, зокрема і посаду позивача.
Отже, атестація робочого місця позивача була проведена, накази про атестацію були вказані у довідці від 01.08.2024 року № 261/1-08, якою підтверджено наявність трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за спірний період.
При цьому, відповідачем до пільгового стажу за списком №2 зараховано періоди роботи позивача з 22.08.2019 року по 31.07.2022 року, з 01.11.2022 року по 04.03.2022 року, на підставі довідки від 01.08.2024 року № 261/1-08.
В той же час, позивач у період з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року не змінювала місце роботи та професію пробовідбірника у ТОВ “ЦЗФ Курахівська”.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не зарахувало період з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року згідно пільгової довідки від 01.08.2024 року № 261/1-08, а тому такий період підлягає обов`язковому зарахуванню до пільгового стажу позивача за списком №2.
Щодо періоду роботи з 14.03.2024 року по 15.08.2024 року, суд зазначає наступне.
Відповідно запису №36 від 14.03.2024 року позивач прийнята до філії “Центральна збагачувальна фабрика Павлоградська” ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” пробовідбірником 2-го розряду, наказ №83/к від 13.03.2024 року.
Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Філії “ЦЗФ Павлоградська” ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” від 29.07.2024 року №96 позивач працювала повний робочий день на основному виробництві по збагаченню вугілля в Філії “ЦЗФ Павлоградська” ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” у період з 14.03.2024 року по теперішній час за посадою пробовідбірник 2-го розряду дільниці контролю якості, що передбачено Списком № 2 розділу ІІ, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, постанови КМУ № 461 від 24.06.2016. Додаткові відомості: дана професія пройшла атестацію згідно: наказ №207 від 27.02.2015 року, наказ №99 від 23.01.2019 року.
Отже, для призначення пенсії ОСОБА_1 надала трудову книжку, що містить записи про стаж її роботи за Списком №2, а також довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, які видані ТОВ “ДТЕК Павлоградська ЦЗФ” Філією “ЦЗФ Павлоградська” ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а  викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Крім того, як вже вказано вище, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
згідно із пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Також, відповідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) позивача за спірний період наявні відомості по спеціальному стажу за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3013Б1, що згідно Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства,  застосовується для застрахованих осіб, які є працівниками, безпосередньо зайнятими повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.    
Таким чином, період з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року, в якому позивач працювала в ТОВ “ЦЗФ Курахівська” та період з 14.03.2024 року по 15.08.2024 року, в якому позивач працювала Філії “ЦЗФ Павлоградська” ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” є документально підтвердженими та підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.   
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість підстав для неврахування відповідачем спірних періодів роботи позивача в ТОВ “ЦЗФ Курахівська” та в Філії “ЦЗФ Павлоградська” ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” до пільгового стажу за списком №2 при розгляді заяви про призначення їй пенсії на пільгових умовах за списком №2.
Період з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року підлягає зарахуванню також і до страхового стажу позивача, оскільки він підтверджується матеріалами справи та безпідставно не був зарахований до страхового стажу позивача.
Щодо зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду роботи з 01.06.2013 року по 30.06.2017 року, суд зазначає наступне.
Трудова книжка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 містить записи №№27-30 про працю позивача в даний період, в якому позивач з 01.06.2013 року працювала пробовідбірником контрольно випробувального пункту у Філії “Управління технічного контролю якості вугілля та стандартів” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, а з 01.07.2015 року переведена пробовідбірником дільниці технічного контролю приймання вугілля з якості на УЗФ “Курахівська”.
Відповідач зазначає, що жодного доказу належності даної професії до списку №2 надані позивачем документи не містять.
В свою чергу, позивачем було надано розпорядження №91 від 03.10.2013 року Філії “Управління технічного контролю якості вугілля та стандартів” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” “Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення та інші пільги і компенсації, передбачені законодавством”, яким зобов`язано затвердити право на пільгове пенсійне забезпечення по списку №2 працівникам наступних професій і посад, зокрема, пробовідбірник контрольно випробувального пункту.
Також, затвердженим до розпорядження переліком робочих місць, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку №2, до таких посад віднесено посаду пробовідбірника  контрольно випробувальних пунктів.
Отже, в період з 01.06.2013 року по 30.06.2015 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за списком №2.
Період з 01.07.2015 року по 30.06.2017 року не підлягає зарахуванню до пільгового стажу за списком №2 оскільки жодних доказів належності посади пробовідбірника дільниці технічного контролю приймання вугілля з якості на УЗФ “Курахівська” позивачем не надано.
Період з 01.07.2015 року по 30.06.2017 року позивачем також не підтверджено належними доказами її зайнятість повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.
Даний період не підтверджено також відомостями по спеціальному стажу.
Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за списком №2 ОСОБА_1 період роботи з 01.06.2013 року по 30.06.2015 року, з 01.08.2022 року по 30.10.2022 року, з 14.03.2024 року по 15.08.2024 року.
При цьому, судом встановлено, що підставою для відмови у призначенні пенсії стало також недосягнення позивачем необхідного пенсійного віку -55 років, відповідно вимог пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно з пунктом “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 р. №213-VIII) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
При цьому, статтею 13 Закону №1788-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII) було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, у статті 13 Закону №1788-ХІІ до внесення змін Законом України від 02.03.2015 р. №213-VIII було встановлено такий пенсійний вік: у пункті “б”     для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
Законом України від 02.03.2015 №213-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” статтю 13 Закону №1788-ХІІ викладено в новій редакції, пунктом б якої, зокрема, передбачено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, у Законі №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213, збережено пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті “б” 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).
Крім того, пунктом “б” статті 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено запровадження правил поетапного збільшення показника вікового цензу.
Таким чином, статтею 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах, а раніше передбачений пунктом “б”     статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” віковий ценз для жінок з 50 років збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника вікового цензу.
Вказана норма набула чинності з 01.04.2015 року.
При цьому з 01.01.2004 року набув чинності Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року №1058-IV (далі за текстом - Закон №1058-IV), який відповідно до його преамбули розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Пунктом 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV (в редакції до внесення змін Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 року) встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Відповідно з абзацом 1 пункту    2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV (в редакції до внесення змін Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017р.) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Абзацом 2 пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV (в редакції до внесення змін Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 року) визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Отже, і після набуття чинності нормами Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 2 регламентувались пунктом “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII (до 11.10.2017 року ), яким текст Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” доповнений, зокрема, статею114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому, Законом України від 03.10.2017 року     №2148-VIII у новій редакції також викладений пунктом 2 розділу XV Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, згідно з яким пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно з абзацом 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.
Відтак, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом “ б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції Закону України від 02.03.2015 року     №213-VIII та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII.
Положення згаданих законів щодо підстав призначення пенсій на пільгових умовах за списком № 2 були повністю ідентичними.
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Пунктом 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини цього рішення Конституційного Суду України стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020р. №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам .
Конституційний Суд України у вищевказаному рішенні зазначив, що вказаними положеннями Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років. Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами б -г статті 54 Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам. Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, з 23.01.2020 року чинними є два закони, котрі одночасно і по-різному регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт б статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII.
Відносно обставин справи, що розглядається, та позивача означені закони містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який становить 50 років за пунктом б статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII та 55 років за пунктом 2 частиною 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII, який є чинним та неконституційним не визнавався та, на думку відповідача, є таким, що підлягає застосуванню при вирішенні питання про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки є таким, що прийнятий у часі пізніше.
Вирішуючи питання щодо того, норми якого саме закону - №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII чи №1058-ІV в редакції Закону №2148-VIII підлягають застосуванню у даному випадку, суд зважає на вищенаведені приписи пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, якою чітко визначено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.
Отже, визначальним у даному випадку є з`ясування обставин щодо того чи працювала особа, яка звертається із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на посадах, визначених у нормах статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII), саме до 1 квітня 2015 року і у разі якщо так, то при вирішенні питання про призначенні такій особі пільгової пенсії слід керуватися саме статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII).
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом по зразковій справі №360/3611/20 в постанові від 21.04.2021 року.
Станом на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (15.08.2024 року), позивачу виповнилося 49 років 11 місяців 15 днів.
У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.08.2024 року № 046350017040 про відмову у призначенні пенсії зазначено, що страховий стаж - 31 років 4 місяці 23 дні, пільговий стаж 8 років 8 місяців 28 днів.  
Підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 слугувала відсутність стажу по Списку №2 та віку, передбаченого п.п. 2, п. 2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Отже, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 відповідачем проігноровано, що така заява подана на підставі статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” враховуючи рішення Конституційного Суду України з даного питання.
Також, враховуючи встановлені судом обставини справи суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не було повністю досліджено всі надані позивачем документи на підтвердження її пільгового стажу роботи, не було зараховано до пільгового стажу окремі періоди її роботи та не зазначено причин такого незарахування, що свідчить про необґрунтованість такого рішення та необхідність його скасування із зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду – відсутні.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 в адміністративній справі № 160/25270/24 – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш