Справа № 347/442/25 
Провадження № 33/4808/439/25 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. 
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Курка Віталія Михайловича, що діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2025 року якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, -
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з судовий збір. 

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.
Правопорушення вчинено за наступних обставин: 27 лютого 2025 року о 20:51 год. ОСОБА_1 в м. Косів по вул. Стефурака 2, Івано-Франківської області керував транспортним засобом, автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою Алкотесту Драгер 6810 номер 5425 результат якого позитивний 1,60 ‰ проміле, чим порушено п. 2.9 «а» ПДР.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З рішенням суду першої інстанції не погоджуються у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинами справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.
Вказує, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його право пройти повторний огляд в медичному закладі, не роз`яснили право на правову допомогу адвоката.
Зазначає, що під час складання протоколу не були присутні два свідки.
Звертає увагу на розбіжності в часі зазначеному в протоколі та часі який зафіксований на відеозаписах.
Наголошує, що відсутній повний та безперервний відеозапис фіксації події.
Вказує, що матеріали не місять відомостей про дату та час складання акту, тому акт не може бути належним і допустимим доказом.
Звертає увагу, що працівниками поліції сфальсифіковано доказ - направлення на огляд в медичному закладі, оскільки в ньому не вказано за допомогою чого проводився огляд, а також неправильно вказано назву медичного закладу.
Крім того наголошує, що свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу належно незавірене, що позбавляє його юридичної сили.
Вказує, що ОСОБА_1 не погодився з результатом, а тому інкримінування йому порушення п. 2,9 а ПДР є не законним.
Також зазначає, що немає доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а також відсутній момент зупинки транспортного засобу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 тайого адвокат Курко В.М. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавали, не поступало і заяв про зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.
Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність  ОСОБА_1  тайого адвоката Курка В.М.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право на допомогу адвоката не є слушним, оскільки з наявних відеозаписів вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки. 
Крім того слід зазначити, що право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Працівниками поліції було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 лютого 2025 року серії ЕПР1 № 258065 (а.с. 1) 27 лютого 2025 року о 20:51 год. ОСОБА_1 в м. Косів по вул. Стефурака 2, Івано-Франківської області керував транспортним засобом, автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою Алкотесту Драгер 6810 номер 5425 результат якого позитивний 1,60 ‰ проміле. Цим порушив вимоги п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обвинувачення є зрозумілим та таким, що не підлягає будь-якому подвійному тлумаченню.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капралом поліції Будзом М.О. з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним. 
ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від дачі пояснень відмовився.
Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.
Не є слушним твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатом, а тому інкримінування йому порушення п. 2,9 а ПДР є не законним, оскільки як вбачається з відеозаписів працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 право пройти огляд на стан сп`яніння на місці, в медичному закладі або про можливість відмовитись від огляду, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці, після огляду не висловлював заперечень з приводу результатів, а тому у працівників поліції не було сумнівів у порушенні ОСОБА_1 вимоги саме п. 2,9 а ПДР.
Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 4), підписана ОСОБА_1 та засвідчує результат тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810» - 1,60 ‰ проміле, який значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками, такими як: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Drager Alkotest 6810», з результатом 1,60 ‰ проміле, з результатом огляду ОСОБА_1 погодився та підписав акт.
Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КНП Косівської ЦРЛ (а.с. 2), вбачається, що водій ОСОБА_1 , в якого виявлені ознаки сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів не пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки такий огляд було проведено на місці зупинки, з яким він погодився.
Твердження апелянта про, працівниками поліції сфальсифіковано доказ - направлення на огляд в медичному закладі, оскільки в ньому не вказано за допомогою чого проводився огляд, а також неправильно вказано назву медичного закладу не є слушним, оскільки водій не доставлявся у медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, бо пройшов огляд на місці зупинки і погодився з результатом та відмовився від огляду в медичному закладі, а направлення лише фіксує факт такої відмови. 
На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 13), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі за автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 та його подальшу зупинку у зв`язку з непрацюючим правим стоп вогнем та габаритом. Далі працівники поліції перевірили документи у водія ОСОБА_1 . В процесі перевірки документів працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку з встановленими ознаками сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив що випив раніше банку пива. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці, в медичному закладі або про можливість відмовитись від огляду. Після цього працівник поліції повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, останній погодився пройти огляд на місці. Далі зафіксовано процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з результатом 1,60 ‰ проміле. Далі зафіксовано як працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомили про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Також зафіксовано складання процесуальних документів та оголошення їх змісту після складання, які ОСОБА_1 підписав та отримав копії.
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що відеозаписи які містяться в матеріалах справи є не безперервні та суперечать протоколу, оскільки місять розбіжності в часі, а також не містить доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 не є слушним, оскільки досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
Також відеозаписами зафіксовано рух транспортного засобу марки ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 та його подальшу зупинку, що спростовує твердження апелянта в цій частині.
Посилання апелянта на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу також не є слушним. Причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Крім того розбіжності в часі, який вказаний в протоколі та на відеозаписах не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та не впливають на правову кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 оскільки він притягається до адміністративної відповідальності саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а саме це, згідно п. 2.9. а Правил дорожнього руху ставиться у вину ОСОБА_1 .
Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог п.п. 2.9. а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція. 
Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
У даному випадку працівники поліції здійснювали технічні засоби відеозапису, а тому твердження апелянта про те, що під час складання протоколу працівники поліції не залучили двох свідків, що є порушенням процедури - не є слушним.
Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якого поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейського пройти огляд на місці чи в медичному закладі, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, за результатами якого - він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, незгоди з результатом та бажання пройти повторний огляд у медичному закладі ОСОБА_1 не висловлював, що було розцінено працівниками поліції, як згода з результатом.
Оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, який він пройшов на місці, поліцейські не мали підстав доставити його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, вважаю, що в даному випадку дотримано приписів Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважається таким, що пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.
Твердження апелянта про те, що свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу належно незавірене, що позбавляє його юридичної сили не слушним, в матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 6), яке чинне до 09 жовтня 2025 року.
Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 6810, включений до вказаного переліку.
Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.
Тому доходжу висновку, що показники застосованого спеціального технічного засобу є допустимими доказами.
Отже за результатами апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, та встановлено стан сп`яніння, а тому вважаю, що матеріалами провадження у своїй сукупності поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані сп`яніння.
Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Курка Віталія Михайловича, що діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2025 року, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        В.В. Повзло