Справа № 464/1680/25                                Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г. О. 
Провадження № 33/811/464/25                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника – адвоката Вишневського М.С., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року, 
встановив:
постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Стягнуто з  ОСОБА_1  в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 06 березня 2025 року о 22:55 год, м. Львів, вул. Зелена, 151, керуючи автомобілем марки «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух заднім ходом, а саме виїжджав з прилеглої території на головну дорогу, не переконався у безпеці маневру та здійснив зіткнення з електроскутером 2000w (vin:2024SM100000494), під керуванням ОСОБА_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином  ОСОБА_1  порушив вимоги пункту 10.9 ПДР України.
На таку постанову особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити 
постанову Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року щодо нього у частині накладеного адміністративного стягнення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що призначене судом покарання є надто суворим, не відповідає тяжкості адміністративного правопорушення та особі правопорушника. Наголошує, що вину у вчиненому ДТП визнає, інший учасник ДТП – водій і власник електроскутера претензій до апелянта не мають. Суд першої інстанції не зазначив з яких мотивів дійшов до такого переконання, що нібито апелянт не усвідомив своєї провини. Наголшує, що транспортний засіб йому вкрай потрібен, мати має ампутовану кінцівку.
Потерпілий ОСОБА_2 , у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника – адвоката Вишневського М.С., дослідивши доводи апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку, відповідає фактичним обставинам справи та не оспорюється апелянтом.
Поряд з цим, апеляційний суд, приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, є необґрунтованим, що є підставою для зміни оскаржуваної постанови в частині накладеного адміністративного стягнення.
Так, на думку апеляційного суду, призначене покарання судом першої інстанції у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 (шість) місяців є неспівмірним вчиненому ОСОБА_3 діянню.
Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги та бере до уваги, що ОСОБА_1 , маючи значний стаж водія з 1987 року, вперше притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері безпеки дорожнього руху, вину визнає повністю, претензії іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди до ОСОБА_1 відсутні.
Разом з тим апеляційний суд звертає увагу га те, що санкція ст.124 КУпАП передбачає покарання накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти, а не двадцяти розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян  як просить апелянт.
Відтак, при апеляційному розгляді встановлено, що наявні обставини, що дають можливість змінити стягнення накладене судом першої інстанції.
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому апеляційний суд приходить до висновку, що призначене покарання необхідно замінити на більш м`який вид стягнення у виді штрафу, оскільки це зможе повністю забезпечити мету адміністративного стягнення, сприяти виправленню особи та виконати превентивну функцію щодо вчинення нових адміністративних правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року, про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення  адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у частині накладення адміністративного стягнення змінити.
Накласти на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
У решті постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Маліновська-Микич О.В.