Справа № 161/21654/24 	Головуючий у 1 інстанції: Шестернін В. Д. 	
Провадження № 22-ц/802/363/25  	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
31 березня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді   Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на заочне рішення  Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2025 року,    

                                             В С Т А Н О В И В : 

ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2021 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали кредитний договір № 818699385, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 19 500 грн. (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, однак не виконав своїх зобов`язань.
Право вимоги за цим кредитним договором перейшло спочатку до ТзОВ «Таліон Плюс» (на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 з додатковими угодами до нього), потім - до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (на підставі договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023), а потім - до ТзОВ «Юніт Капітал» (на підставі договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024) .
Заборгованість відповідача за кредитним договором №818699385 від 16.09.2021 становить 77 004,40 грн., з них: 19 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 57 504,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.
Просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на нього судові витрати.
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня  2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії №818699385 від 16.09.2021 в розмірі 22 395,75 грн, з яких: 19 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 895,75 грн. - заборгованість за процентами.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов товариства задовольнити в повному обсязі. 
Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 31 березня 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.
Судом встановлено, що 16.09.2021 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір кредитної лінії №818699385 (а.с. 13 зворот - 16), за умовами якого (п. 1.1) кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 19 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору.
Умови договору кредитної лінії №818699385 від 16.09.2021:
- кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 19 500 грн. відразу після укладення договору, який має бути повернено до 01.10.2021 (п. 1.3);
- кредитна лінія надається строком на 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме до 01.10.2021 (п. 1.7);
- за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку (п. 1.9):
- виключно за період строку, визначеного п. 1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 361,35 % річних, що становить 0,99 % в день, від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1);
- за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.9 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 361,35 % річних, що становить 0,99 % в день, від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.2);
- якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 % в день, від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь період користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 ЦК України сторони домовилися, що відкладальною обставиною за даним договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8 договору (п. 1.9.3).
16.09.2021 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало (перерахувало) ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 19 500 грн. (платіжне доручення від 16.09.2021, а.с. 35, лист-підтвердження від 26.07.2024, а.с. 36-37).
28.11.2018 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТзОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 38-43), строк дії якого згідно додаткових угод №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022 та №32 від 31.12.2023 (а.с. 44-52) був продовжений до 31.12.2024.
За умовами договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (п.п. 2.1, 4.1) ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТзОВ «Таліон Плюс» право вимоги за договором кредитної лінії №818699385 від 16.09.2021 до ОСОБА_1 (витяг з Реєстру прав вимоги №158 від 02.11.2021, а.с. 53-54).
30.10.2023 ТзОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) уклали договір факторингу №30/1023-01 (а.с. 55-59).
За умовами договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 (п.п. 2.1, 4.1) ТзОВ «Таліон Плюс» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги за договором кредитної лінії №818699385 від 16.09.2021 до ОСОБА_1 (витяг з Реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023, а.с. 60-61).
30.09.2024 ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТзОВ «Юніт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу №3009/24 (а.с. 62-66).
За умовами договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024 (п.п. 1.1, 1.2) ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТзОВ «Юніт Капітал» право вимоги за договором кредитної лінії №818699385 від 16.09.2021 до ОСОБА_1 (витяг з Реєстру прав вимоги від 30.10.2023, а.с. 67-68, акт прийому-передачі реєстру боржників, а.с. 69).
За розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №818699385 від 16.09.2021 станом на 07.10.2024 становить 77 004,40 грн., з них: 19 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 57 504,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом (дані позовної заяви, а.с. 2-9, виписка з особового рахунка а.с. 72).
Між сторонами виник спір з приводу неповернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Установлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання договорів позики.
Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість.
Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного договору, який укладений між сторонами, договори про відступлення прав вимоги, а також розрахунки, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останнім не повернені, місцевий суд прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, в частині стягнення тіла кредиту та відсотків, в межах строку дії кредитного договору.
Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
За договором факторингу позивач набув права вимоги за цим кредитним договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
За умовами укладеного між сторонами договору №  818699385 від  16 вересня 2021 року, такий укладено на строк 15 днів. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором поза межами строку кредитного договору. 
З розрахунку заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 70) вбачається, що кредитодавець, як первісний кредитор, нараховував позичальнику, як боржнику, проценти за користування кредитом за період з 16.09.2021 по 01.10.2021 (15 днів) в розмірі 193,05 грн. в день, що відповідає розміру дисконтної процентної ставки -0,99% в день, передбаченої п. 1.9.1 кредитного договору.
Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд погоджується із заявленими до стягнення процентами за користування кредитом, нарахованими за період погодженого строку кредитування, в розмірі 2 895,75 грн. (19 500 грн. (тіло кредиту) х 0,99 % (процентна ставка) або 193,05 грн. х 15 днів (строк кредитування).
Таким чином розмір заборгованості за кредитним договором № 818699385 від 16 вересня 2021 року становить 22 395,75 грн, яка підлягає стягненню.
Доводи апеляційної скарги про те, що відсотки в розмірі 57504,40 гривень нараховувались відповідно до умов договору не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються положеннями укладеного сторонами договору.
Відповідно до п. 1.7 Договору кредитна лінія надається строком на 15 днів  від дати отримання  кредиту позичальником  (дисконтний період) , а саме до 01.10.2021 року.
Сторони погодили, що встановлений пунктом 1.7 Договору строк дисконтного періоду, відповідно строк кредитної лінії, може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду  оплати всіх  фактично нарахованих  процентів ( п.1.8).
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач протягом зазначеного періоду здійснив оплату нарахованих процентів та у зв`язку з чим продовжив строк дії договору.
З врахуванням викладеного нарахування відсотків поза межами строку кредитування не може вважатись правомірним.
Безпідставними є твердження апелянта про те , що відповідно до п. 4.3 сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовоми коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України . 
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.    
Звертаючись до суду із цим позовом, позивачем не заявлялось вимоги про застосування судом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, окрім того в матеріалах  цивільної справи відсутні відомості щодо здійснення розрахунку відсотків, з застосування  ч. 2 ст. 625 ЦК України.  
Відповідно до п. 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18), з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання 
Окрім того Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18.
Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином апеляційний суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 54608, 65 гривень (57504, 40 грн (відсотки які просить сятгнути позивач) - 2895, 75 грн (відсотки які нараховані та стягнуті судом першої інстанції, в межах строку дії  договору).
Розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 
                                            У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»  залишити без задоволення.
Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від  14 січня 2025 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.  

Головуючий - суддя:  

Судді: