ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5821/24                                        Головуючий у 1 інстанції - Дудін С.О.
                                                                                   Суддя-доповідач - Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 квітня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Єгорової Н.М.,
                                                            
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Маркет Компані» до відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Фуд Маркет Компані» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:  
- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду  (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №046912 від 14.11.2023, якою до ТОВ «Фуд Маркет Компані» було застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17  000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 позов задоволено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням Державна служби України з безпеки на транспорті звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2023 старшими державними інспекторами відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області під час здійснення рейдової перевірки на автомобільній дорозі М-29 (159 км + 159 м) зупинено транспортний засіб марки HYUNDAI вантажний, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 .
За результатами перевірки був складений акт №004915 від 11.10.2023, в якому зазначено, що під час перевірки встановлено порушення  статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевізник не забезпечив виконання вимог цього  Закону  та інших законодавчих актів України у сфері перевезень вантажів, а саме: відсутня індивідуальна контрольна книжка водія або копія графіка змінності водіїв, чим порушено вимоги пункту 6.3 Наказу №340 від 07.06.2010. 
Акт містить відмітку про відмову водія від його підписання.
Постановою відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.11.2023 №046912 за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, у зв`язку з відсутністю на момент проведення перевірки індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 або графіка змінності водіїв, до позивача згідно з абзацом третім частини першої  статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»  застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн.
Не погоджуючись з вказаними діями відповідача та вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ненадання відповідачем відеофіксації рейдової перевірки транспортного засобу позивача 11.10.2023, відеофіксація якого здійснювалась відповідно до наданих свідками пояснень, унеможливлює встановлення факту вчинення позивачем порушення вимог  статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»  в частині відсутності індивідуальної контрольної книжки водія або копії графіка змінності водіїв, оскільки матеріали справи містять копію графіка змінності колісних транспортних засобів за жовтень 2023 року та відомість обліку робочого часу та відпочинку водія ОСОБА_1 на 11.10.2023.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що позивачем не доведено наявності підстав для визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, а остання прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що Верховний Суд наголошує, що нездійснення відеофіксації процесу перевірки жодним чином не спростовує факту вчинення порушення, оскільки порушення було зафіксоване уповноваженою особою Укртрансбезпеки в акті проведення перевірки.
Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормативно-правовим актом, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, є  Закон України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт»  (далі - Закон № 2344-III).
Так,  ст. 1 Закону № 2344-III, визначено, що автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Згідно приписів  ст. 18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.                                        
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього  Закону  та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
У силу норм  ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. 
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При цьому, перелік документів, які повинен мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, зазначений у  ст. 48 Закону №2344-III, не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені чинним законодавством України.
Згідно пункту 3.6  Інструкції № 385, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.
Відповідно до пункту 1.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого  наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 (далі - Положення №340).
Положення №340 розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР),  Кодексу законів про працю України  та  Законів України «Про автомобільний транспорт», «;Про дорожній рух».
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ) (пункт 1.3 Положення №340).
З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (далі - ЄУТР), підписаної в Женеві 01.07.1970, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахокарти) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Як закріплено у пункті 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями  39  і  48 Закону  документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку №1567).
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з     додатком 3 (пункт 21 Порядку № 1567).
За правилами пункту 22 Порядку № 1567 у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
За нормами пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника  повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності) (пункт 26 Порядку №1567).
У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з     додатком 5 (пункт 27 Порядку №1567).
У відповідності до абзацу першого пункту 6.1 Положення    №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Пунктом 6.2 Положення № 340 передбачено, що облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.
Згідно з пунктом 6.3 Положення № 340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника (пункт 6.4 Положення №340).
За положеннями пункту 7.1 Положення № 340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Колегія суддів наголошує на тому, що відповідач констатував відсутність документів, а позивач їх наявність. 
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що водій товариства відмовився від підписання акту перевірки (де вказано відсутність відповідних документів) і зазначення у ньому відповідних пояснень, що не може бути розцінено, як дотримання вимог законодавства у частині надання для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документів, передбачених законодавством, для здійснення зазначених перевезень як-то закріплено у статтях  48  і  49 Закону № 2344-III.
При цьому, у графі «Пояснення водія про причини порушень» акта перевірки зазначено, що водій з актом ознайомлений, від пояснень та підпису відмовився, тобто, водієм не було зазначено про ці обставини безпосередньо в акті перевірки, а також, відмова у прийнятті індивідуальної картки не фіксувалась засобами фото/відео зйомки. 
Заперечення обставин суду, не може спростовувати обставини на час проведення перевірки, за відсутності доказів на момент проведення перевірки. 
Колегія суддів також зазначає, що нездійснення відеофіксації процесу перевірки жодним чином не спростовує факту вчинення порушення, оскільки порушення було зафіксоване уповноваженою особою Укртрансбезпеки в акті проведення перевірки.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 14.11.2024 у справі № 420/24932/23.
Крім того, на переконання колегії суддів, можливе подання у майбутньому документів не спростовують факт відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти такі документи до перевірки чітко встановлений приписами  Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відтак, вищезазначені висновки дають суду апеляційної інстанції підстави для висновку про недотримання вимог позивачем під час проведення перевірки, оскільки водій повинен був надати відповідні документи. У разі ж їх надання і незазначення про це посадовими особами відповідача,  водій мав можливість вказати про це у акті перевірки, який йому надавався для підпису. Однак, водій акт не підписав, зауважень і пояснень не виклав. 
Разом з цим, важливим для врахування є й те, що саме автомобільний перевізник є особою відповідальною за умови праці та відпочинок водія, і, відповідно, забезпечення наявності документів на підтвердження цього.
При цьому, для усунення прогалин, недоліків, неузгодженостей тощо, які могли бути під час проведення перевірки і надання відповідному суб`єкту можливості подати документи на їх спростування, надати пояснення - закріплено обов`язок у відповідача повідомляти про розгляд справи про правопорушення з метою надання можливості подати пояснення, документи тощо на спростування цього. 
У даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що повідомлення про розгляд справи про порушення від 01.11.2023 №84941/28/24-23 направлено позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням  про вручення згідно списку листів (рекомендованих) від 02.11.2023, що підтверджується копією фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 02.11.2023 ФН3000508396, номер відправлення 0308300246499.
При цьому, з роздруківки трекінгу поштового відправлення №0308300246499 вбачається про його отримання особисто 06.11.2023, тобто за 9 днів до дати розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт.
Як передбачено у пункті 26 Порядку проведення рейдових перевірок, про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку  чи рекомендованим листом із повідомленням  або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). При цьому, у відповідності до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення; опису вкладення для рекомендованого відправлення не передбачено. 
Відтак, відповідач направив відправлення із рекомендованим повідомленням про вручення у відповідності до пункту 26 Порядку.
Таким чином, метою повідомлення про час і дату розгляду справи про порушення є забезпечення надання доказів спростування наявності підстав для притягнення до відповідальності у зв`язку з відсутністю порушення законодавства про автомобільний транспорт, а також відсутності у відповідача обов`язку направляти відповідне повідомлення саме із бланком опису вкладення.
Окрім цього, як було зазначено вище, згідно з пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника (пункт 6.4 Положення №340).
Таким чином, Положення допускає облік робочого часу водіїв, як тахографом, так і індивідуальною контрольною книжкою водія або графіком змінності водіїв.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт», з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.
Згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.
Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка чи графік змінності водіїв, які відображують відомості про тривалість змінного періоду керування.
З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що положеннями статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність індивідуальної контрольної книжки водія чи копії графіка змінності водіїв в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Положенням №340.
Абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку індивідуальної контрольної книги водія чи копії графіка змінності водіїв, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
У даному випадку, відсутність усіх необхідних документів, визначених положеннями Закону №2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті №004915 від 11.10.2023.
З огляду на вищевикладене та враховуючи відсутність у водія на момент перевірки індивідуальної контрольної книжки водія та копії графіка змінності водіїв, колегія суддів приходить до висновоку про порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт, що в свою чергу є підставою для притягнення його до відповідальності на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідач надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.
Рішення Київсього окружного адміністративного суду від 12.09.2024 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Маркет Компані» до відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                Василенко Я.М.
                     
Судді:                                                                                          Ганечко О.М.

                                                                                                    Єгорова Н.М.