ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року	Львів	Справа № 465/6498/24 пров. № А/857/6908/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Носа С.П.;
суддів:                                                                      Гуляка В.В., Шевчук С.М.;
за участю секретаря судового засідання -               Вовка А.Ю.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 31 січня 2025 року у справі № 465/6498/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
суддя у І інстанції                                                            Мартьянова С.М.,
час ухвалення рішення                                                    14:41:19,
місце ухвалення рішення                                                м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                       04 лютого 2025 року,

                                                          В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся у Франківський районний суд міста Львова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач, УПП у Львівській області), в якому просив скасувати постанову відповідача про накладення на позивача адміністративного стягнення серії ЕНА № 2786938 від 08.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що  08.08.2024 року поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капралом поліції Волос Артемом Ігоровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2786938 від 08.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Позивач вважає, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались би обставини щодо проїзду ОСОБА_1 перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, а саме фото, або відеозапис скоєного правопорушення, а також технічний засіб, яким здійснено фото, або відеозапис, як це передбачає ст. 183 КУпАП, крім того позивач вважає, що він вчиняв інкримінованого йому правопорушення.
Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 31 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовлено.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апелянт свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він не порушував Правил дорожнього руху України, оскільки жовтий сигнал світлофора загорівся коли він порівнявся із світлофором, і у відповідності до п.8.11. ПДР України завершував проїзд перехрестя не вдаючись до екстреного гальмування забезпечуючи при цьому безпеку дорожнього руху.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції – скасувати з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2024 року поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капралом поліції Волос А.І. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2786938, згідно з якою ОСОБА_1 08 серпня 2024 року о 21 год. 50 хв. у м. Львові по вул. Личаківській, 169, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ґ. Правил дорожнього руху України порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух, та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУПАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом у суд першої інстанції за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивач порушив Правила дорожнього руху, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується долученим диском із відеозаписом з нагрудних відео-реєстраторів інспекторів Управління.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Як встановлено ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно із п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У відповідності до п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Так, згідно із п.8.7.3.ґ ПДР жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Пунктом 8.11 ПДР передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Пунктом 12.1. ПДР встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Як слідує з матеріалів справи,  08.08.2024 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 , по вулиці Личаківській, 169 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Ford Kuga», номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3  “ ґ ”ПДР України.
Суд апеляційної інстанції дослідивши долучений до матеріалів справи відеозапис встановив, що транспортний засіб марки «Ford Kuga», номерний знак НОМЕР_1  здійснив проїзд перехрестя вул. Личаківська-Черемшини у місті Львові на жовтий сигнал світлофора. На наданому відповідачем відеозаписі чітко видно, що жовтий сигнал світлофору увімкнувся, коли ОСОБА_1 заїжджав на перехрестя.
Надаючи оцінку обставинам, зафіксованим вказаним відеозаписом, суд апеляційної інстанції виходить з того, що автомобіль позивача розпочав рух на перехресті на зелене миготливе світло та, з урахуванням дорожньої обстановки, позивач не зміг би зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, тому позивач продовжив рух далі на жовте світло світлофору, не створюючи перешкоди або небезпеки жодному учаснику дорожнього руху, забезпечуючи при цьому безпеку дорожнього руху, що відповідає вимогам п. 8.11 ПДР України.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача та наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2786938 від 08.08.2024 і закриття справи про адміністративне правопорушення.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.
Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 243 ч. 3, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
                                        
                                                     П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Франківського районного суду міста Львова від 31 січня 2025 року у справі № 465/6498/24 - скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Скасувати постанову Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії ЕНА № 2786938 від 08.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 04 квітня 2025 року.