ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3206/25 Справа № 203/7685/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Іваницька І. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В.,
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2024 року в цивільній справі номер 203/7685/24 за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг,
       В С Т А Н О В И В:        
У грудні 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, а саме: заборгованості за теплову енергію в сумі 1633,99 грн, а також заборгованості за абонентське обслуговування в сумі 113,58 грн, яка утворилась щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2024 року у задоволенні заяви Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг - відмовлено.
Із вказаним судовим рішенням не погодився заявник ОКП «Донецьктеплокомуненерго», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 грудня 2024року в справі №203/7685/24 про відмову у видачі судового наказу та направити справу для продовження розгляду до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Спірним питанням у даній справі є стягнення з боржника (власника квартири) заборгованості за теплову енергію витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будинку та заборгованості за абонентське обслуговування а період з 01.02.2022 року до 01.04.2024 року (в межах загального строку позовної давності) яка утворилась по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17).
Отже, заява про видачу судового наказу подана відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, тобто з дотриманням правил підсудності.
Відмовляючи заявнику у видачі судового наказу по даній справі, судом першої інстанції не було прийнято до уваги надані заявником докази, зокрема, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, норми закону та судову практику.
Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.
Згідно з частиною 2 статі 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказану ухвалу суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.
Відповідно до частини 13 статі 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що у грудні 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, а саме: заборгованості за теплову енергію в сумі 1633,99 грн, а також заборгованості за абонентське обслуговування в сумі 113,58 грн, яка утворилась щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частиною 9 статті 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Однак, апеляційний суд зауважує, що вказана норма застосовується у взаємозв`язку з частинами 4, 5, 6, 7, 8 статті 165 ЦПК України, в яких зазначено таке.
Суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 4 статті 165 ЦПК України).
Частиною 5 статті 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.
Відповідно до частини 6 статті 165 ЦПК України інформація про місце проживання 
(перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного 
звернення суду.
Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (частина 7 статті 165 ЦПК України).
Згідно з частиною 8 статті 165 ЦПК України, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.
У разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу (частина 9 статті 165 ЦПК України).
Отже, встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи боржника має значення для визначення підсудності справи.
Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі рішення Вищої Ради правосуддя від 29.08.2024 року, яким змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська.
У заяві була вказана адреса ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .
Також до вказаної заяви про видачу судового наказу додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якої власницею вказаної квартири є ОСОБА_1 (а.с. 13-13зв).
Крім того, до заяви було долучено відомості щодо споживачів з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з якими особовий рахунок НОМЕР_1 оформлено на ОСОБА_1 (а.с. 23).
Дійсно, відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру, відомості про реєстрацію місця проживання боржника ОСОБА_1 – відсутні (а.с. 26).
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника, що передбачено частиною п`ятою статті 165 ЦПК України.
Апеляційний суд звертає увагу, що наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.
Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.
За таких обставин, виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не скористався усіма можливими способами для визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи боржника та дійшов до передчасного висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 379 ЦПК України і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задовольнити.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: