ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11646/23  Номер провадження 22-ц/814/177/25	Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Пилипчук Л. І., Чумак О. В. 
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року у складі судді Бугрія В. М.
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про повернення в натурі природного газу,
в с т а н о в и в:
У грудні 2023 року представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про повернення в натурі природного газу.
Позов мотивовано тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
17.01.2022 представниками оператора ГРМ за вказаною адресою виявлено порушення Кодексу ГРМ, а саме: використання природного газу за відсутності договору розподілу природного газу (пункт 6 глави 2 Розділу XI Кодексу ГРМ). Даний факт не заперечується відповідачами та встановлено рішеннями суду першої та апеляційної інстанції у справі № 554/1454/22, що з моменту придбання даного нежитлового приміщення 11.09.2020 споживання газу відбувається без укладених договорів (розподілу природного газу та постачання природного газу) та не сплачувалось за відбір газу із газорозподільної системи оператора ГРМ. 
Також вказував, що суд апеляційної інстанції у своєму рішенні встановив, що попередні власники були споживачами природного газу, який використовували для опалення нежитлового приміщення. Придбане нерухоме майно відповідно було приєднано до газорозподільної системи, у приміщенні встановлений лічильник газу. Рішенням апеляційної інстанції встановлено, що з моменту придбання нерухомого майна та до моменту складання акту про порушення відповідачами, відповідно до показників лічильника, для опалення приміщення було спожито 9 649,4 м куб. газу.
Тобто, відповідачами з моменту набуття права власності 11.09.2020 до моменту виявлення працівниками АТ «Полтавагаз» споживання природного газу без укладеного договору розподілу природного газу та без включення споживача до реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді з газорозподільної мережі, до якої безпосередньо підключений об`єкт нерухомості відповідачів, 27.01.2022 спожито 9649,4 м куб. природного газу, які на день пред`явлення позову не оплачені. 
Діяльність здійснюється в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Полтавагаз» (Постанова НКРЕКП від 16.12.2020 р. №2512 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 15.06.2017 р. №778). Таким чином, розподіл природного газу в м. Полтава здійснюється оператором ГРМ АТ «Полтавагаз». 
Середньозважена ціна на природний газ на момент звернення до суду становить 12 864,43 грн/тис. куб. м на суму 124 134,03 грн (без врахування ПДВ), з урахуванням ПДВ - 148 960,84 грн, що підтверджується фактографічною довідкою Торгово-промислової палати України № 3456/08.0-7.3 від 06.12.2023.
Оскільки природний газ відповідачами використовувався не у порядку, визначеному чинним законодавством, внаслідок чого позивачу було завдано збитків, з огляду на вищевикладене просив суд зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повернути АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» в натурі природний газ в обсязі 9 649,4 куб. м; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» 148 960,84 грн вартості природного газу, а також 2 684 грн судового збору та 2 325,60 грн витрат на отримання фактографічної довідки, а всього 5 009,60 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року у задоволенні позову АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги про повернення обсягів природного газу в натурі не можуть бути виконані відповідачами - фізичними особами, які не є суб`єктами ліцензованої господарської діяльності з постачання природного газу та не можуть придбати газ у оператора газового ринку на відкритих торгах, а наданий розрахунок вартості спожитого природного газу суперечить вимогам Закону і рішенню суду у справі № 554/1454/22, яке набрало законної сили. 
Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що преюдиційними обставинами, які не підлягають доказуванню, у даній справі є те що з моменту набуття права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 відповідачі у порушення вимог Кодексу ГРМ, без укладання договору розподілу природного газу та договору постачання природного газу, в період з 11.09.2020 по 27.01.2022 спожили для опалення вказаного нежитлового приміщення 9 649,4 м куб. газу, тобто відповідачі є несанкціонованими споживачами природного газу, які споживають природний газ без правових підстав. 
Вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не дотримався принципу обов`язковості для суду фактів, встановлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі при розгляді інших справ.
Звертає увагу на те, що відповідачі, як власники нежитлового приміщення, не є побутовими споживачами та не використовують природний газ для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність, а використовують природний газ для здійснення господарської діяльності.
Вказує, що в порушення вимог Кодексу ГРМ відповідачі із заявою про укладення договору розподілу природного газу, як із споживачами, що не є побутовими, не зверталися, персоніфікованих даних не надавали, тобто споживали природний газ з газорозподільної системи без дотримання вимог Кодексу ГРМ, що не допускається та є грубим правопорушенням у сфері ринку природного газу.
Зазначає, що матеріали справи не містять наданих відповідачами підписаних актів наданих послуг або мотивовану відмову від підписання такого акту 
Крім того, без укладення договору розподілу природного газу АТ «Полтавгаз» не може сформувати рахунок на оплату, акт наданих послуг, оскільки у обліковій базі товариства відповідачі як споживачі послуг розподілу природного газу, які отримують послуги на підставі укладеного договору, відсутні. 
Вважає необґрунтованими та недоведеними висновки суду про те, що відповідач ОСОБА_1 з моменту придбання нежитлового приміщення зверталася до позивача з метою укладення договору та з іншими питаннями, які стосуються споживання природного газу, а також оплачувала надані послуги.
Наголошує, що відповідачі відбирали природний газ із газорозподільної системи для здійснення комерційної діяльності без правових підстав, не сплачували за спожитий газ та його розподіл, оскільки договірні відносини між ними та позивачем відсутні. 
Крім того, позивач категорично не погоджується з висновком суду про те, що позовні вимоги про повернення природного газу є завідомо такими, які не підлягають задоволенню, так як не можуть бути виконані фізичними особами, оскільки у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість.
Оскільки відповідачі не здійснювали оплату вартості спожитого газу за відсутності укладеного договору розподілу природного газу, вони мають відшкодувати позивачу завдані збитки у вигляді вартості безпідставно набутого природного газу в сумі 148 960,84 грн.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
По справі встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Гризуновою О. В. та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.09.2020, номер запису про право власності 38139854, відповідачам на праві спільної часткової власності - по 1/2 частці належить нежитлова будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією вказаного договору від 11.09.2020 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22676074 та № 223675788 від 11.09.2020 (а. с. 10-12).
Позивач АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи і надає послуги з розподілу природного газу за вказаною адресою.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 554/1454/22 скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2022 року про стягнення з відповідачів на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» 487 615,75 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і 7 313,94 грн судового збору та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (а. с. 19-24).
Ухвалами Верховного Суду від 02 березня 2023 року та 05 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на постанову Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.
Вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що з моменту придбання об`єкта нерухомого майна відповідач ОСОБА_1 здійснила всі кроки для укладення договору з позивачем та облікувала спожитий природний газ повіреним позивачем лічильником. Позивач у свою чергу дій щодо забезпечення приєднання та належного оформлення нового власника об`єкта, підключеного в установленому законодавством порядку до ГРМ, у порушення вимог КГС не вживав. Отже, між сторонами виникли договірні відносини щодо надання Оператором ГРМ послуг з розподілу (доставки) природного газу до нежитлової будівлі відповідачів, а останні прийняли ці послуги, добросовісно та на законних підставах споживали природний газ у обсягах, зафіксованих лічильником газу, тому нарахування вартості спожитого газу повинно здійснюватися постачальником за обсягами споживання, а не розраховуватися за цінами закупівлі оператором ГТМ в поточному календарному місяці. 
       Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України). 
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, пункт 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19).
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.
За змістом статті 5 ЦПК України цивільні права або інтереси захищаються судом у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
Заявляючи вимоги у цій справі про стягнення з відповідачів майна в натурі шляхом повернення АТ «Полтавагаз» 9 649,4 кв. м спожитого природного газу, вартість якого на момент пред`явлення позову складає 148 960,84 грн, представник позивача посилався на норми статей 1212-1214 ЦК України щодо обов`язку особи, яка набула майно без відповідної правової підстави повернути майно в натурі, а у разі неможливості повернення майна в натурі - відшкодувати його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Проте, такий спосіб захисту не відповідає вимогам Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2494,зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, та суперечить фактичним обставинам, встановленим судовим рішенням, яке набрало законної сили, у справі № 554/1454/22 щодо виникнення між сторонами договірних правовідносин, що виключає застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин.
Обов`язок відповідачів, як споживачів, з оплати спожитого природного газу у спірний період з 11.09.2020 - часу виникнення права власності і до 27.01.2022 - виявлення порушення, що було предметом розгляду у справі № 554/1454/22, ґрунтується на факті приєднання до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору), про що свідчить вчинення ними дій, які засвідчують їх бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, укладення з позивачем договору на технічне обслуговування внутрішніх систем газопостачання, складення акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, проведення на виконання вказівки позивача повірки газового лічильника та отримання свідоцтва, яким визнано його придатність з терміном дії до 24.12.2028, отримання технічних умов та укладення між сторонами договору підряду на виконання проекту по реконструкції системи газопостачання у зв`язку із заміною газового обладнання, документально підтверджене споживання природного газу. Відповідачі добросовісно, на законних підставах споживали природний газ, тому нарахування його вартості має здійснюватися постачальником за показниками встановленого на об`єкті споживача лічильника, а не розраховуватися за цінами закупівлі оператором ГРМ в поточному календарному місяці. Такі обставини щодо сторін спору у цій справі встановлені у справі № 554/1454/22 та в силу вимог статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Натомість, наведений позивачем розрахунок вартості спожитого відповідачами природного газу не відповідає характеру договірних правовідносин сторін, відповідним тарифам на газ, роздрібним цінам на природний газ для споживачів та вартості доставки газу для Оператора ГРМ «Полтавагаз» у спірний період. Застосування для розрахунку заборгованості середньозважених цін на природний газ за результатами електронних біржових торгів на Українській енергетичній біржі на ресурс грудня 2023 року на підставі фактографічної довідки Торгово-промислової палати України № 456/08.0-7.3 від 06.12.2023 позивачем належним чином не обґрунтовано. 
Доводи апеляційної скарги представника позивача, що відповідачі відбирали природний газ із газорозподільної системи для здійснення комерційної діяльності не підтверджені належними та допустимими доказами по справі та ґрунтуються на припущеннях. 
Колегія суддів звертає увагу, що несанкціонований відбір природного газу, а саме: використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу не знайшло свого підтвердження при розгляді Полтавським апеляційним судом справи № 554/1454/22 (провадження 22-ц/814/2266/23), тому доводи апеляційної скарги щодо споживання відповідачами природного газу без достатньої правової підстави, як несанкціонованими споживачами, суперечать обставинам, встановленим чинним судовим рішенням, та характеру спірних правовідносин, які тлумачяться апелянтом на власний розсуд. 
Таким чином, неналежно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та недоведеність розміру заборгованості відповідачів за спожитий природний газ є самостійними підставами для відмови у позові.
Докази та обставини, на які посилається в апеляційній скарзі представник позивача, були предметом дослідження та належної правової оцінки судом, а наведені мотиви для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції та відхиляються апеляційним судом, як безпідставні.
За таких обставин колегія суддів залишає апеляційну скаргу представника позивача без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак