КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
1[1]

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
08 квітня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді                                    Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Згідно з постановою судді, 31 серпня 2024 року о 18 годині 50 хвилин в   с. Михайлівка-Рубежівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою спеціального приладу «Драгер» ARBH 0600 проба позитивна, тест № 877 з результатом 3,05‰.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що не був повідомлений про дату і час судового розгляду, про існування вказаної постанови судді він дізнався лише 11 лютого 2025 року, в матеріалах справи відсутні докази про вручення йому постанови судді, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року про визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого             ч. 1 ст. 130 КУпАП, а справу закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що він не погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає, що справу було розглянуто без урахування всіх фактичних обставин справи, не досліджено в повній мірі матеріали справи, що тягне за собою скасування оскаржуваного рішення.
Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам, які відбулись того дня та не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Апелянт зазначає, що з протоколом він не згоден, оскільки на момент складання адміністративного протоколу та до того, транспортним засобом він не керував та звинувачення працівників поліції не відповідають дійсності.
Окрім того, в матеріалах адміністративної справи відсутні відеозаписи з боді-камер патрульних поліцейських, які зупиняли ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутні докази факту зупинки автомобіля та керування автомобілем.
Висновки працівників поліції щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є хибними та не відповідають дійсності.
На думку апелянта, працівниками поліції було грубо порушені норми діючого законодавства.
Окрім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення, положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
При оформлені адміністративного матеріалу та складенні протоколу про адміністративне правопорушення не виконано положення ст. 266 КУпАП та пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, де зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис Інспектора про дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння, а також відсутній запис про відсторонення від керування транспортним засобом, оскільки згідно вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. 
Тому, на думку апелянта, протокол у справі про адміністративне правопорушення винесений незаконно, з порушенням положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, за відсутності доказів вчинення правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає. виходячи з таких підстав.
Враховуючи обставини, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду обставини підтверджуються матеріалами справи, суддя апеляційної інстанції вважає, що процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає поновленню.
Висновок, викладений у постанові судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року про винність  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 835547 від 31.08.2024 року, даними тесту приладу «DRAGER» від 31.08.2024 року, результат огляду склав 3,05 ‰; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, на якому зафіксовано процедуру огляду.
Сукупність вказаних доказів є достатньою для підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, викладеного у постанові судді, а тому доводи апеляційної скарги про те, що зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду докази не є достатніми для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення убачається, що 31.08.2024 року о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Михайлівка-Рубежівка в стані алкогольного сп`яніння та здійснив наїзд на три бетонні електроопори, огорожу та бетонні блоки.
Посилання в апеляції на те, що на відеозапису з нагрудної камери поліцейського відсутній момент зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , а відтак і відсутні докази керування автомобілем є неспроможними.
Так, відеозапис з нагрудної камери поліцейського дійсно не містить моменту зупинки автомобіля  під керуванням ОСОБА_1 , оскільки згідно з наявними у справі доказами поліцейські прибули на місце ДТП, в якій керований ОСОБА_1 автомобіль врізався в бетонні блоки.
Ці обставини встановлені даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, даними схеми ДТП, поясненнями свідка  ОСОБА_3 . 
Так, згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Михайлівка-Рубежівка, по вул. Зарічній, збив три стовпи, після чого збив огорожу та в`їхав в будівельні матеріали. 
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що автомобіль «Ford» д.н.з. НОМЕР_1  стоїть в будівельних блоках. Коли поліцейський підійшов до автомобіля  та запропонував водієві вийти з нього, то з місця водія  вийшов ОСОБА_1 . 
Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу - приладу «DRAGER», результат огляду склав 3.05 ‰.
У процесі спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував того, що саме він керував автомобілем, а також не вказував на те, що автомобілем керувала інша особа.
Отже, доводи апелянта про відсутність доказів керування                 ОСОБА_1 автомобілем, як і доводи про безпідставність зупинки його автомобіля працівниками поліції,  є необґрунтованими та спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_3 і відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 міститься вказівка на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис інспектора про дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння, проте такі доводи апеляції є безпідставними, оскільки ОСОБА_1  не ухилявся від проведення огляду на стан сп`яніння на місці розташування його транспортного засобу.
Окрім того, безпідставними є і доводи апеляції з приводу того, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис про відсторонення водія від керування транспортним засобом, оскільки відсутність такого запису у протоколі не спростовує обставин вчинення правопорушення, суть якого полягала у тому, що   ОСОБА_1  керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Водночас, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, згідно з яким транспортний засіб ОСОБА_1 був доставлений на спеціальний майданчик відповідальною особою.
Доводи апеляційної скарги про порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та невиконання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП є безпідставними.
Так, після проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці виявлення  транспортного засобу із застосуванням приладу Драгер,  ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, про що свідчать акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, письмові пояснення ОСОБА_1 , а також підписана ОСОБА_1 роздруківка тесту з приладу Драгер.
Оскільки ОСОБА_1 не заперечував результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Драгер, то не було потреби доставляти водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду, як це передбачено ч. 3 чт. 266 КУпАП.
Також огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису та у присутності двох свідків.
Отже, при проведенні огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці виявлення транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, працівниками поліції дотримано вимог ст. 266 КУпАП, відтак немає підстав для визнання такого огляду недійсним.
Таким чином, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом доказами, наведеними у постанові судді районного суду.
Суддею районного суду відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано всі обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суддею районного суду було допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, є безпідставними.
Виходячи з наведеного суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, як про це прохає апелянт.
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді                                    Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року.
 
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року про визнання ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                          В.В. Ковальська

Справа № 369/15024/24
Провадження № 33/824/1934/2025
Головуючий у першій інстанції Гришко О.М.
Доповідач Ковальська В.В.