КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 761/44464/23 Апеляційне провадження № 33/824/2998/2025	Головуючий у суді першої інстанції - Голуб О.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
15 травня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І., розглянув клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 року про притягнення
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.10.2024 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись указаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. При цьому, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що апелянт не був присутній у судовому засіданні 30.10.2024, а про наявність оскаржуваної постанови стало відомо 30.01.2025 із веб-сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи наведені в клопотанні, вважаю, що клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 перебував на розгляді Шевченківського районного суду міста Києва та постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.10.2024 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як убачається із змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні та надав пояснення щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 42-43).
Наведене указує на те, що ОСОБА_1 було відомо про ухвалене судом рішення та про результати розгляду справи, а тому десятиденний строк, визначений ч. 2 ст.294 КУпАП, почав перебіг з 30.10.2024 та закінчився 08.11.2024.
Дійсно, в матеріалах справи містить розписка представника Пшеничної Л.І. від 31.01.2025 про отримання копії постанови суду від 30.10.2024 (а.с. 44).
05.02.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку постановою Київського апеляційного суду від 18.02.2025 повернуто особі, яка її подала, оскільки відмовлено в поновленні ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2024 (а.с. 56-57).
27.03.2025 ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, яку постановою Київського апеляційного суду від 07.04.2025 повернуто особі, яка її подала, оскільки відмовлено в поновленні ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2024 (а.с. 81).
Аналіз наведеного свідчить про те, що апеляційні скарги були подані ОСОБА_1 після спливу строку, встановленого для звернення до суду із апеляційною скаргою.
Згідно положень ст. 289 КУпАП, в разі пропуску встановленого строку для звернення до суду зі скаргою на постанову з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Так, на переконання апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону, відповідно до їх призначення, і тією мірою, і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні, надавав пояснення щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, відтак був обізнаний, як про розгляд справи, так і про результати розгляду справи, і мав об`єктивну можливість вчасно звернутися до суду першої інстанції за отриманням повного тексту постанови, проте звернувся лише 31.01.2025, тому останній мав можливість звернутися до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою у визначений законодавством процесуальний строк для оскарження постанови суду. 
При цьому, апеляційний суд не приймає доводи апелянта про те, що останній не був присутній у судовому засіданні, а про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо 30.01.2025 із веб-сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи, а саме змістом постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2025.
Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_4 мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, з дня ознайомлення з матеріалами справи, однак у встановлений законом строк не скористався таким.
Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З огляду на викладене та враховуючи принцип рівності усіх перед законом, належні правові підстави для поновлення строку відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 року - відмовити.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути особі, яка її подала.
 
Матеріали справи повернути до Шевченківського районного суду міста Києва.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            Максим Оніщук