ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

21 травня 2025 року
м. Харків

справа № 632/2226/24
провадження № 22-ц/818/2636/25

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за заявою представника заявника Адвокатського бюро «Шестакова Вадима Івановича» - Чернишової Оксани Юріївни про забезпечення позову у справі за позовом адвокатського бюро «Шестакова Вадима Івановича» до ОСОБА_1 , третя особа: Златопільська державна нотаріальна контора, про стягнення грошових коштів з отриманого майна спадкоємицею для задоволення вимог кредитора, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2025 року, постановлену суддею Кузьменко С.Л., -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року адвокатське бюро «Шестакова Вадима Івановича» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Златопільська державна нотаріальна контора, про стягнення грошових коштів з отриманого майна спадкоємицею для задоволення вимог кредитора.

26 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову у порядку п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, в якій просить суд:
- заборонити військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України, адреса АДРЕСА_1 , ел. Пошта  ІНФОРМАЦІЯ_1  здійснювати перерахування заборгованості одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 перед матір`ю ОСОБА_3 загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 в розмірі 1 538 000грн. на будь який рахунок спадкоємиці ОСОБА_5 – ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2025 року;
- накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1 в банку АТ КБ «Приватбанк» м. Київ, ІBAN НОМЕР_2 в межах суми 1538 000грн.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову – задоволено частково.
Заборонено військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України здійснювати перерахування заборгованості одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 перед матір`ю ОСОБА_3 загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 в розмірі 1 500 000грн. на будь який рахунок спадкоємиці ОСОБА_3 – ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2025 року.
В іншій частині у задоволенні заяви про забезпечення позову – відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що 06 лютого 2024 року ОСОБА_3 , в якості Клієнта, уклала Договір про надання правової (правничої) допомоги з адвокатським бюро «Шестакова Вадима Івановича», в особі керівника Шестакова Вадима Івановича, відповідно до умов якого: Адвокат зобов?язався надати правничу допомогу клієнту у зборі документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому пункті другому Постанови КМУ N?168 від 28.02.2022 року « Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану». Вартість винагороди (гонорару) за надання Адвокатським Бюро клієнту всього обсягу правової допомоги була визначена у розмірі 40% від усіх належних до отримання клієнтом сум після призначення до виплати клієнту одноразової грошової допомоги у повному розмірі ,але не менше 3 000 000грн. 
Як їй відомо від її сестри, 1 500 000грн. нею було сплачено позивачу після отримання виплати, яка була призначена їй ще 06 грудня 2023 року за її заявою, яку вона оформляла самостійно, тобто ще до укладення Договору про надання правничої допомоги від 06 лютого 2024 року, у зв?язку із чим 23 березня 2024 року та 12 квітня 2024 року нею з АБ «Шестакова Вадима Івановича» укладалися Додаткові Договора до основного Договору про надання правової (правничої) допомоги від 06 лютого 2024 року з урахуванням отриманих сум гонорару, а також складений акт приймання виконаних робіт (послуг) надання правової ( правничої) допомоги за вказаним Договором, в якому зазначено, що
ОСОБА_3 ще повинна сплатити 1 500 000грн. за Договором від 06 лютого 2024 року. 
Вказує, що укладаючи договір про надання правничої допомоги АБ «Шестакова Вадима Івановича» завищило суму гонорару скориставшись станом її сестри, тим, що після загибелі єдиного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона перенесла сильний емоційний стрес, втратила інтерес до життя, стала зловживати спиртними напоями,що призвело її до смерті. На її заяву на ім?я АБ «Шестакова Вадима Івановича» надати детальний опис виконаних робіт за Договором про надання правової ( правничої) допомоги від 06.02.2024 року з копіями підготовлених адвокатським бюро процесуальних та інших документів ; відомості про витрачений час на надання правничої допомоги;копії рішень суду, або інших органів ,якщо такі є, - їй було відмовлено.
Виходячи з документів наданих Адвокатським Бюро «Шестакова Вадима Івановича» до позовної заяви, визначений в Договорі від 06 лютого 2024 року гонорар не відповідає ані обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт, ані кількості витраченого часу, ані складності вирішеного питання, ані критерію розумності їхнього розміру.

У відзиві на апеляційну скаргу АБ «Шестакова Вадима Івановича», в особі представника ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що 06 лютого 2024 року між ОСОБА_3 та АБ «Шестакова Вадима Івановича» було укладено договір про надання правової допомоги умовами якого було обумовлено розмір винагороди (гонорару) адвокатського об?єднання у відсотковому співвідношенні до розміру грошової допомоги яку отримає ОСОБА_3 . Внаслідок надання правничої допомоги за вказаним договором ОСОБА_3 було призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у зв?язку із загибеллю 20 січня 2023 року її сина ОСОБА_4 12 квітня 2024 року між сторонами договору було підписано акт приймання передачі правничої допомоги, яким узгодили виконання договору на суму 1 500 000грр. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 несподівано померла. Її зобов?язання перед АБ «Шестакова Вадима Івановича» залишились не виконаними. Єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 є її сестра ОСОБА_1 , яка відмовляється від виконання вказаних зобов?язань. Вважає, що оскільки предметом спору є грошові кошти за договором про надання правової допомоги ОСОБА_3 з приводу отримання останньою одноразової грошової допомоги, наявні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову в зазначений спосіб.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що ухвала суду фактично оскаржується лише в частині вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України здійснювати перерахування заборгованості одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 перед матір`ю ОСОБА_3 загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 в розмірі 1 500 000. на будь який рахунок спадкоємиці ОСОБА_3 – ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2025 року.

Оскільки ухвала суду оскаржується лише в частині задоволених вимог, тому в іншій частині ухвала суду не переглядається.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Вживаючи заходи забезпечення позову, шляхом заборонити військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України здійснювати перерахування заборгованості одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник майновий спір з приводу грошових коштів у розмірі 1 500 000грн., забезпечення позову у визначений спосіб є співмірним із заявленими вимогами.

Проте, погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі, грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19 квітня 2019 року у справі № 554/1893/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Матеріали справи свідчать, що у грудні 2024 року адвокатське бюро «Шестакова Вадима Івановича» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Златопільська державна нотаріальна контора, про стягнення грошових коштів з отриманого майна спадкоємицею для задоволення вимог кредитора, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АБ «Шестакова Вадима Івановича» борг у розмірі 1 500 000грн. відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 06 лютого 2024 року, укладеного ОСОБА_3 та АБ «Шестакова Вадима Івановича» за рахунок спадкового майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із змісту позовної заяви вбачається, що 06 лютого 2024 року ОСОБА_3 , в якості Клієнта, уклала Договір про надання правової (правничої) допомоги з АБ « ОСОБА_6 », в особі керівника ОСОБА_6 , відповідно до умов якого: Адвокат зобов?язався надати правничу допомогу клієнту у зборі документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому пункті другому Постанови КМУ N?168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану». Вартість винагороди (гонорару) за надання Адвокатським Бюро клієнту всього обсягу правової допомоги була визначена у розмірі 40% від усіх належних до отримання клієнтом сум після призначення до виплати клієнту одноразової грошової допомоги у повному розмірі ,але не менше 3 000 000грн. В подальшому до вказаного договору вносились зміни. Внаслідок надання правничої допомоги за вказаним договором ОСОБА_3 було призначено та виплачено одноразову грошову допомогу, що підтверджується листом ВЧ № НОМЕР_1 від 04 грудня 2024 року. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла не оплативши узгоджену із нею суму 1 500 000грн. згідно акту приймання-передачі правничої допомоги. Після смерті ОСОБА_3 спадщину, яка складається із заборгованості одноразової грошової допомоги в розмірі 12 600 000грн., прийняла її сестра ОСОБА_1 . Оскільки відповідач ухиляється від погашення заборгованості за цим договором, АБ «Шестакова Вадима Івановича» звернувся до суду із даним позовом.

26 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову у порядку п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, в тому числі, шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України, адреса АДРЕСА_1 , ел. Пошта  ІНФОРМАЦІЯ_1  здійснювати перерахування заборгованості одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 перед матір`ю ОСОБА_3 загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 в розмірі 1 538 000грн. на будь який рахунок спадкоємиці ОСОБА_5 – ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2025 року.

В обгрунтування заяви зазначено, що вжиття заходів забезпечення позову обумовлено недопущенням приховування, розтрати вищевказаних грошових коштів ОСОБА_1 .

Із виділених матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2024 року між  ОСОБА_3 та АБ «Шестакова Вадима Івановича» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її сестра ОСОБА_7 .

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 24 січня 2025 року державним нотаріусом П?ятої Харківської МДНК Степанець О.Б., спадщину складається із заборгованості одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168, перед матір?ю Володіною АМ загиблого військовослужбовця солдата ОСОБА_4 в розмірі 12 600 000грн.

Разом з тим, із змісту позовної заяви вбачається, що предметом розгляду справи є стягнення боргу за договором про надання правової (правничої) допомоги, укладеним 06 лютого 2024 року між  ОСОБА_3 та АБ «Шестакова Вадима Івановича».

Матеріали справи не містять доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України здійснювати перерахування заборгованості одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 перед матір`ю ОСОБА_3 загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 в розмірі 1 500 000грн. на будь який рахунок спадкоємиці ОСОБА_3 , зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвала суду в частині відмови в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 в банку АТ КБ «Приватбанк» м. Київ, ІBAN НОМЕР_2 в межах суми 1538 000грн. – позивачем АБ «Шестакова Вадима Івановича» не оскаржується.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України здійснювати перерахування заборгованості одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 перед матір`ю ОСОБА_3 загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 в розмірі 1 500 000грн. на будь який рахунок спадкоємиці ОСОБА_3 – ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2025 року – відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2025 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1  Національної Гвардії України здійснювати перерахування заборгованості одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 перед матір`ю  ОСОБА_3 загиблого військовослужбовця ОСОБА_4  в розмірі 1 500 000грн. на будь який рахунок спадкоємиці ОСОБА_5  – ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2025 року – скасувати, у задоволенні заяви в цій частині - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                                         Н.П. Пилипчук

Судді                                                                                                                 Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова