КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
12 березня 2025 року
м. Київ
провадження №22-ц/824/7314/2025
Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів  судової палати з розгляду цивільних справ  головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),
суддів - Писаної Т.О., Гаращенка Д. Р.
при секретарі Мудрак Р. Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,
на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Кицюк В. С.
від 13 січня 2025 року
у цивільній справі № 760/33661/24 Солом`янського районного суду міста Києва
за позовом ОСОБА_1 
до Національного антикорупційного бюро України,
Державної установи «Київський слідчий ізолятор»,
про визнання протиправною бездіяльність,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року відмовлено у відкритті провадження.
В апеляційній скарзі адвокат Ковальов Д. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказував, що предметом позову є у цій справі є визнання бездіяльності відповідачів протиправною внаслідок приниження цією бездіяльністю гідності позивача. Тобто, предметом позову є вимога про захист гідності. Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 750/2052/16-ц, у якій зроблено висновок про те, що з урахуванням положень ст. 15 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, та ст.1,12 ГПК України з огляду на те, що характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб`єктного складу), усі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб`єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства. Таким чином, вважає, що справа за позовом фізичної особи до державного органу про захист гідності підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались, у судове засідання на виклик апеляційного суду не з`явились, про причини неявки не повідомили. 
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія суддів виходить з наступного.
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції вважав, що зважаючи на предмет спору та характер спірних правовідносин, позовна заява ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про визнання протиправною бездіяльність належить до юрисдикції адміністративного суду.
Такий висновок є помилковим з наступних підстав.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.
ЦПК України у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду та розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, у пунктах 1, 3 частини першої статті 15 передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
З огляду на вищевикладене, у постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 750/2052/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що спори про захист гідності фізичної особи від дій державних органів мають цивільно-правовий характер і підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вони стосуються захисту особистого немайнового права, незалежно від суб`єктного складу сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом стверджуючи, що його право на безпечне життя та повагу до гідності було порушено протиправною бездіяльністю відповідачів у забезпеченні його безпеки під час повітряних тривог під час його затримання та тримання під вартою.
Відмовляючи у відкритті провадження та вважаючи, що спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд першої інстанції не врахував, що хоча відповідачами є суб`єкти владних повноважень, утім, спір виник не у зв`язку зі здійсненням ними владних управлінських функцій як таких, а внаслідок їхньої бездіяльності, яка, як стверджується, завдала шкоди особистому немайновому благу позивача - його гідності. Саме захист цього немайнового права і є предметом позову, що виводить спір за межі публічно-правових відносин та відносить його до сфери цивільного судочинства.
Отже судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права щодо визначення юрисдикції, адже спір про захист гідності фізичної особи у її відносинах з державними органами підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження, помилкова ухвала про відмову у відкритті провадження  підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження  розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 07 квітня 2025 року.
 
Судді:                                                                                                                      Є. П. Євграфова
 
                                                                                                                                 Т. О. Писана
 
                                                                                                                                 Д. Р. Гаращенко