ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року	Львів	Справа № 593/176/25 пров. № А/857/13461/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                         Довга О.І.,
суддя                                                            Запотічний І.І.,
суддя                                                            Шинкар Т.І. 

секретар судового засідання                              Слободян І.М.

за участю:
представник позивача                               Дарморіс О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року у справі № 593/176/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення (головуючий – суддя Крамар В.М., м. Бережани, Тернопільська область, проголошено о 12:11:12), -
В С Т А Н О В И В:
03.02.2025 ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Бережанський районний суду Тернопільської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив:
- скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення від 23.01.2025 №1/38 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
- справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статтею 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що спірною постановою, на підставі ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), його притягнуто до адміністративної відповідальності за неуточнення військово-облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Позивач не погоджувався з оскарженим рішенням відповідача, покликаючись на те, що зі змісту спірної постанови неможливо встановити, коли саме позивач вчинив адміністративне правопорушення та які саме персональні дані він не оновив, які з цих даних містяться в державних реєстрах, а також до яких даних державний орган, в особі відповідача, не має доступу (не є держателем). Позивач вважав, що ні у протоколі, ні у постанові не зазначено якими саме доказами підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року позов задоволено частково:
-          постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення від 23 (17) січня 2025 рок у№1/38 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП скасовано, і надіслано справу на новий розгляд начальникові ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-          відшкодовано ОСОБА_1 605,60 грн сплаченого судового збору.
Висновки суду першої інстанції полягають у тому, що оскаржена позивачем постанова не відповідає вимогам  ч.1,2 ст. 283 КУпАП , оскільки: не містить чіткої дати розгляду справи. Висновок ґрунтується на тому, що перед словосполученням «постанова про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 2101   Кодексу України про адміністративне правопорушення» міститься дата 23 січня 2025 року, а після вказаного словосполучення дата 17 січня 2025 року.
Крім того, згідно висновків суду першої інстанції, оскаржена постанова не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП. Вказаний висновок ґрунтується на тому, що у оскарженій позивачем постанові вказано в чому полягає порушення правил військового обліку вчинене позивачем, однак не наведено не можливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста та їх виду шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції констатував, що спірна постанова підлягає скасуванню.
Разом з тим, суд першої інстанції зазначив що внаслідок розгляду справи суд не може прийти до висновку про те, що позивач не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Позивач покликався лише на можливість отримання відповідачем необхідних даних з інших інформаційно-комунікаційних систем, реєстрів (у тому числі публічних), баз (банків) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, а, відтак, на думку суду першої інстанції, спірну постанову слід скасувати і надіслати справу на новий розгляд начальникові ІНФОРМАЦІЯ_1 . .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині надіслання справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на новий розгляд начальникові ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в цій частині прийняти нове судове рішення, а саме – справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.
Доводи скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції зводяться до того, що, на думку скаржника, суд першої інстанції під час розгляду справи не встановив, що питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача здійснено некомпетентним органом або посадовою особою. Отже, висновки суду першої інстанції про надіслання справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд не ґрунтується на нормах ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Позивача повідомлено про час, місце та дату розгляду справи шляхом направлення повістки-повідомлення до електронного кабінету його представника.
Відповідача повідомлено про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення повістки-повідомлення в електронний кабінет.
За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Представник позивача в судовому  засіданні підтримує вимоги  апеляційної скарги. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом з`ясовано, що 20 січня 2025 року відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо позивача. Відповідно до вказаного протоколу  - 20 січня 2025 року ОСОБА_1 , близько 11 год. 00 хв. прибув до відповідача з метою отримання направлення для проходження медогляду ВЛК у зв`язку з тим, що він зареєстрований за станом здоров`я як обмежено придатний. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , у період проведення мобілізації та/або протягом дії воєнного стану не уточнив в період з дати набрання чинності   Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11 квітня 2024 року, як це передбачено абз. 4 пп.1 п.2 Розділу II. Прикінцеві та перехідні положення - у зв`язку з цим ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період,  а саме - порушив вимоги п.5 ч.10   ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункт 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»,  чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3   ст. 210 КУпАП.
Відповідно до змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративне правопорушення, 20 січня 2025 року ОСОБА_1 , близько 11 год. 00 хв. прибув до відповідача з метою отримання направлення для проходження медогляду ВЛК у зв`язку з тим, що він зареєстрований за станом здоров`я як обмежено придатний. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у період проведення мобілізації та/або протягом дії воєнного стану не уточнив в період з дати набрання чинності   Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11 квітня 2024 року, як це передбачено абз. 4 пп.1 п.2 Розділу II. Прикінцеві та перехідні положення, - у зв`язку з цим ОСОБА_1 , здійснив порушення вимог п.5 ч.10   ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункт 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», - у зв`язку з цим, в особливий період, здійснив адміністративне правопорушення передбачене ч.3   ст. 210 КУпАП   та на нього накладено штраф у розмірі 17000,00 гривень.
Не погоджуючись зі спірною постановою відповідач подав до суду позов.
Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог (скасування постанови відповідача), тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Водночас, в оскарженій частині судового рішення (скерування матеріалів справи на новий розгляд до компетентного органу та розподілу судових витрат) колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із приписами частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України   за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За правилами ст. 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно матеріалів справи судом першої інстанції  під час розгляду справи не було встановлено, що розгляд справи щодо позивача проведено некомпетентним органом або посадовою особою. 
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції в частині направлення справи на повторний орган до компетентного органу на новий розгляд слід скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позов ОСОБА_1 з урахуванням приписів частини 3   статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України   щодо повноважень суду за наслідками вирішення такого адміністративного спору.
Окрім того, на підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»   суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір у сумі 1514 грн.
Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,- 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року у справі №593/176/25 скасувати.
Прийняте нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення від 23.01.2025 №1/38 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статтею 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1514 гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено  28.05.25