ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/19586/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Олефіренко Н.А., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 в адміністративній справі №160/19586/24 (суддя Савченко А.В.) за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и В:

У липні 2024 року    ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови виплати перерахованої пенсії з 01.02.2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.10.2023 року NєФД120075 ОСОБА_1  без обмеження її максимального розміру.;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1  від 30.10.2023 року №ФД120075, з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням раніше виплачених коштів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 адміністративний позов задоволено.
 Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало  апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення  суду першої інстанції та винести постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 р. №160/982/24  не було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії без її обмеження максимальним розміром.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до вимог  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 р. №160/982/24 суд вирішив:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2  № ФД 120075 від 30.10.2023 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2  за нормами чинними станом на 01 січня 2023 року виходячи з грошового забезпечення 70%, починаючи з 01.02.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) здійснити з 01 лютого 2023 року перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2  _2 № ФД 120075 від 30.10.2023 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2  за нормами чинними станом на 01 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 р. №160/982/24 проведено перерахунок пенсії позивачки з 01.02.2023 р. у розмірі 70% від грошового забезпечення 39757,25 грн., вказаного у довідці № ФД 120075 від 30.10.2023 року.
Одночасно відповідач повідомив, що згідно з положеннями частини сьомої  статті 43 Закону №2262-ХІІ  максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Оскільки рішенням суду від 25.03.2024 р. №160/982/24 не було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії без її обмеження максимальним розміром відповідач обмежив розмір пенсії максимальним розміром.
Як вбачається з розрахунків пенсії від 01.03.2023 р., 01.03.2024 р., 01.07.2024 р., розмір пенсії позивача обмежено максимальним розміром.
19 червня 2024 р. року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив здійснити перерахунок та виплату пенсії без її обмеження.
Листом від 26.06.2024 р. Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано інформацію щодо розрахунку пенсії та зазначено, що оскільки рішенням суду від 25.03.2024 р. №160/982/24 не було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії без її обмеження максимальним розміром відповідач обмежив розмір пенсії максимальним розміром.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 7  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  в редакції  Закону № 911-VIII від 24.12.2015, чинній з 01 січня 2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.
Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016  визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини  рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016  положення частини 7  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частині 7  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Відповідно до положень  статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI  максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до  Митного кодексу України,  законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів»,  Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас  Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI  внесені зміни до  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яку викладено в редакції  Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Таким чином, положення частини 7  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  та положення частини 1  статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI  (в частині поширення її дії на  Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає  статті 17 Конституції України  положення частини 7  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
При цьому положення  статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI  (в частині поширення її дії на  Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), які дублюють зміст частини 7  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є однопредметними правовими нормами та які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин,  змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016  та  Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI  в частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення  статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року в справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18 зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми  Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року в справі № 400/2085/19, від 27 січня 2022 року в справі № 240/7087/20, від 17 лютого 2022 року в справі № 640/11168/20 та від 02 серпня 2022 року в справі № 240/1369/21.
Таким чином, обмеження органом ПФУ максимального розміру пенсії ОСОБА_1 ,  право на яку встановлене  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є протиправним.
Відтак, рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Керуючись п.1 ч.1 ст.  315, ст.ст.  316,  321,  322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 - залишити без змін.
                      Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова