ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року	Львів	Справа № 140/3876/24 пров. № А/857/19067/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді                                                      Хобор Р. Б.,
суддів                                                                          Бруновської Н. В. та Шавеля Р. М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року, що ухвалила суддя Димарчук Т.М. у м. Луцьку, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін в адміністративній справі № 140/3876/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

                                                           В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області № 032750000073 від 29.02.2024 щодо відмови у переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ; 
зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити переведення та виплату пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, з дати звернення (22.02.2024), зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах митного контролю з 01.07.1991 по 17.12.2021 та з визначенням розміру пенсії, відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 20.02.2024 № 7.3-22/49/21 № 7.3-22/49/22, які видані Волинською митницею.
17 червня 2024 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 032750000073 від 29.02.2024 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити переведення ОСОБА_1 з 22 лютого 2024 року на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 01.07.1991 по 17.12.2021, а також з врахуванням довідок Волинської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 20.02.2024 № 7.3-22/49/21 та № 7.3-22/49/22.
У задоволенні інших позовних вимог відмовив.
Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судовий збір в сумі 1211, 20 грн.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на переведення на пенсію державного службовця.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що, на час набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року № 889 «Про державну службу», позивач не перебував на посаді державного службовця, а тому не має права на пенсію за цим законом. Суд першої інстанції, на думку апелянта, на ці обставини уваги не звернув.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань. 
Суд першої інстанції встановив те, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
22.02.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком, як державному службовцю, відповідно до пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.
Вказана заява, відповідно до екстериторіального принципу розподілу, передана Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
29.02.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняло рішення № 032750000073, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком як державному службовцю, посилаючись на те, що, на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (01.05.2016), позивач не перебував на посаді державної служби та не має 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV),  в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
До 01.05.2016 року діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-VIII).
Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З 01.05.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, з 01.05.2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Також, згідно з пунктом 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, для осіб, які на  день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених чинним на той час законодавством.
Апеляційний суд встановив, що відповідач не зарахував позивачу до стажу державної служби період роботи позивача з 01.07.1991 по 17.12.2021, з 01.08.2022 по 31.07.2023 в митних органах України. 
Апеляційний суд, на підставі відомостей, що є в трудовій книжці позивача, встановив, що позивач з 01.07.1991 по 17.12.2021, з 01.08.2022 по 31.07.2023 працював на різних посадах в митних органах України. 
З 01.03.1994 позивачу присвоєне спеціальне звання інспектор митної служби 3 рангу. 
Обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону № 889-VII) здійснювалося відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283). 
Згідно із пунктом 2 Порядку № 283, який діяв на час проходження позивачем митної служби, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах  керівних  працівників і спеціалістів в апаратів органів  митного контролю.
Крім того, 04.07.2013 року статтю 37 Закону № 3723-ХІІ було доповнено новою частиною, згідно із якою, період  роботи  посадових осіб в органах державної податкової та митної  служб  на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.
Стаття 154 Митного кодексу України від 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.
Статтею 430 Митного кодексу України (який набрав чинності з 01 січня 2004 року) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.
Частиною 1 статті 569 Митного кодексу України (прийнятий 13 березня 2012 року) встановлено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.
Відповідно до статті 588 цього Кодексу,  пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Отже, час роботи позивача в митних органах України з 01.07.1991 по 17.12.2021, з 01.08.2022 по 31.07.2023 зараховується до стажу державної служби.
Таким чином, на дату набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016 року) позивач мав понад 20 років стажу державної служби.
За таких обставин рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 032750000073 від 29.02.2023 року є протиправним, що є підставою для його скасування.
Водночас, апеляційний суд вважає, що призначення пенсії входить до дискреційних повноважень відповідача, тому суд позбавлений можливості вирішувати це питання за відповідача. Крім того, відповідач ще не вирішив питання про зарахування позивачу до стажу державної служби часу роботи в митних органах з 01.07.1991 по 17.12.2021, з 01.08.2022 по 31.07.2023, а тому вирішення питання про призначення пенсії є передчасним.
Разом з тим, суд першої інстанції наведених обставин не врахував та замість відповідача прийняв рішення про переведення позивача на пенсію державного службовця, не давши відповідачу можливість самостійно прийняти з цього приводу рішення з врахуванням висновків суду про необхідність зарахування позивачу до стажу державної служби часу роботи позивача в митних органах з 01.07.1991 по 17.12.2021, з 01.08.2022 по 31.07.2023. 
Таким чином, з метою ефективного захисту порушеного права позивача на належний рівень пенсійного забезпечення вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву позивача від 22.02.2024 про переведення на пенсію  державного службовця. 
Також Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області необхідно зобов`язати, при повторному розгляді заяви позивача, врахувати до стажу державної служби позивача період роботи позивача в митних органах України з 01.07.1991 по 17.12.2021, з 01.08.2022 по 31.07.2023 на відповідних посадах.
Позовна вимога про зобов`язання відповідача, при призначенні пенсії, врахувати довідки про складові заробітної плати є передчасною, оскільки відповідач повторно не розглянув заяву позивача про переведення на інший вид пенсії і не призначив пенсію державного службовця.
Вказані висновки є підставою для часткового задоволення позову, шляхом:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 032750000073 від 29.02.2023 року;
- зобов`язання  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву позивача від 22.02.2024 про переведення на пенсію  державного службовця;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області при повторному розгляді заяви позивача, врахувати до стажу державної служби позивача період роботи позивача в митних органах України з 01.07.1991 по 17.12.2021, з 01.08.2022 по 31.07.2023 на відповідних посадах.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.
Отже апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.
Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд задовольнив одну немайнову вимогу і позивач, при поданні позову, сплатив судовий збір за одну немайнову вимогу, тобто 1211,20 грн., то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області необхідно стягнути 1211,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року в адміністративній справі № 140/3876/24 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 032750000073 від 29.02.2023 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.02.2024 про переведення на пенсію державного службовця.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 22.02.2024 про переведення на пенсію державного службовця, зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи ОСОБА_1 в митних органах України з 01.07.1991 по 17.12.2021, з 01.08.2022 по 31.07.2023 на відповідних посадах.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судовий збір 1211, 20 грн (тисячу двісті одинадцять гривен 20 копійок).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель