Справа № 161/3354/25 	Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л. 	
Провадження № 22-ц/802/483/25  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
29 квітня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, Луцького міськрайонного суду Волинської області про повернення викрадених коштів та відшкодування завданої моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції (далі – ГУНП) у Волинській області та Луцького міськрайонного суду Волинської області про повернення викрадених коштів та відшкодування завданої моральної шкоди.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що внаслідок протиправних дій судді Ковтуненка В. В. та поліції він зазнав значного погіршення як впливу на свій стан здоров?я, значного стресу, депресивного стану, душевного болю та страждань.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів у свою користь моральну шкоду у розмірі 1000000 грн, а також просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 30000 грн.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2025 року у цій справі позовну заяву повернуто особі, яка її подала.
Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити рішення про задоволення його позову.
Відзиви на апеляційну скаргу не подавалися.
Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.  Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 29 квітня 2025 року – дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). 
Відповідно до частини 2 цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов?язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому засіданні.
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників справи судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2, 11 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини 2 статті 43 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина 1 статті 44 ЦПК України).
За змістом частини другої цієї статті залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства
У своїй позовній заяві ОСОБА_1 неодноразово використовує вислови, які містять елементи приниження, неповаги до честі і гідності (конституційна гарантія кожної людини) як «Особи Г» так і судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Ковтуненка В. В., які знайшли своє відображення у висловлених позивачем прокльонах та прокляттях; лайливих словах (а. с. 2, 2-зворот).
Окрім того позивач ОСОБА_1 у своїх висловлюваннях дискредитує судову систему України («найнагліший суд в Україні та світі….»), звертаючись при цьому до суду з позовною заявою про захист своїх порушених прав (а. с. 2-зворот).
Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц зазначено, що Велика Палата переконана, що використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.
Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатував зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).
Отже, зверненню до суду повинна передувати легітимна мета - захист порушених прав та свобод, а не використання можливості спаплюжити ту чи іншу особу, державний орган.
У своїй позовній заяві ОСОБА_1 , використовуючи образливі та лайливі слова, характеризував суддю Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_2 та його роботу.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви позивачу ОСОБА_1 , оскільки подання такого позову є зловживанням позивачем ОСОБА_1 своїм процесуальним правом, невиконанням обов?язку керуватися завданням цивільного судочинства.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які можуть бути підставою для скасування ухвали суду.
З врахуванням наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді