Номер провадження: 22-ц/813/3352/25 
Справа № 947/10458/24
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних 
справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області 
 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року 
у цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів 
встановив:
26 березня 2024 року Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з 
 ОСОБА_1 9721,42 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою №6722 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням від 02 вересня 2022 року відповідачу призначено дострокову пенсію за віком у розмірі 3044,08 грн.
Під час аналізу документів, наданих відповідачем для призначення зазначеного виду пенсії встановлено, що до страхового стажу не може бути зараховано період навчання згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки відсутні періоди навчання та дата видачі. Крім того, згідно записів трудової книжки, відповідач працював в період з 06 червня 1983 року по 19 листопада 1991 року в «Південному виробничо-технічному підприємстві» (місце розташування даного підприємства не можливо встановити). 
За результатами перевірки пенсійної справи та повторного розгляду документів, прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 06 грудня 2022 року №155250018094, виплата пенсії припинена з 01 грудня 2022 року.
За період з 26 серпня 2022 року по 30 листопада 2022 року виникла переплата пенсії у сумі 9721,42 грн. 
Позивач надіслав на адресу відповідача лист від 12 грудня 2023 року з пропозицією повернути переплачені гроші, однак ці кошти ОСОБА_1 добровільно не повернув.
Посилаючись на рахункову помилку, а саме помилково призначену пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, керуючись ч.1 ст. 1212 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача зазначені вище грошові кошти, як такі, що набуті без достатньої правової підстави. 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні позову Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області.
В апеляційній скарзі Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Окрім обставин, якими позивач обґрунтовує позов, в апеляційній скарзі скаржник посилається і на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що виникнення переплати пов`язано з рахунковою помилкою, а саме з помилковим призначенням пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, що призвело до неправомірної виплати пенсії та виникнення переплати, що є самостійною підставою для задоволення позовних вимог. 
На вказану апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лях І.Д., подав відзив в якому просить апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року без змін, посилаючись на те, що рішення на підставі якого відповідачу було припинено виплату пенсії, було предметом судового оскарження. Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі № 420/17822/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Визнано протиправним та скасовано рішення від 06.12.2022 № 155250018094 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_2 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ка та строфи ". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відновити виплату нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України" Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як евакуйованому у 1986році із зони відчуження та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії з дати припинення виплати пенсії. На даний час вказане вище рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року набрало законної сили та виконується, відповідачу поновлено виплату пенсії.
Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів — сумою, яка стягується.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (9721,42 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн).
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає.
26 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії (а.с. 8).
До зазначеної вище заяви, відповідач долучив, серед іншого, документи про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС чи потерпілого, посвідчення постраждалого від ЧАЕС, а також трудову книжку або документи про стаж (зворот а.с. 8).
Рішенням від 02 вересня 2022 року ОСОБА_1 призначено дострокову пенсію за віком у розмірі 3044,08 грн.
Головним управлінням Пенсійного фону України в Тернопільській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №155250018094 від 06 грудня 2022 року, яке мотивоване тим, що надані документи містять суперечливі дані, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відсутнє (а.с. 16).
З рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 08 грудня 2023 року №4133 убачається, що у зв`язку з безпідставним призначенням пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» утворилася переплата в розмірі 9721,42 грн, яка прийнята на облік в грудні 2023 року (а.с. 13).
Позивачем на адресу відповідача надіслано лист за вих. №1500-0504-8/175247 від 12 грудня 2023 року з проханням добровільно повернути суму переплачених грошових коштів у розмірі 9721,42 грн на рахунок позивача.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі №420/17822/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення від 06 грудня 2022 року № 155250018094 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову  ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відновити виплату нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як евакуйованому у 1986 році із зони відчуження та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії з дати припинення виплати пенсії (а.с. 83-93).
       Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, зважаючи на преюдиційний характер зазначених вище судових рішень, прийнятих у рамках адміністративного судочинства, виходив із того, що обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, наразі відсутні у зв`язку з чим дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.
Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу (ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування – далі Закон).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений Постановою Пенсійного фонду України N 22-1 від 25 листопада 2005 року (далі - Порядок).
Відповідно до пп.5 п.2.1 розділу ІІ Порядку (у редакції чинній станом на час звернення позивача за призначенням пенсії) до заяви про призначення пенсії за віком з урахуванням положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються такі документи:
посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (абз. 3 п.1.8 Розділу I Порядку).
При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації (п.4.2 розділу IV Порядку).
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати (п.4.7 розділу IV Порядку).
Отже, рішенню про призначення або відмови у призначенні особи пенсії, має передувати виконання уповноваженою службовою особою ряду комплексних дій, спрямованих на уточнення та перевірки інформації, відображеної у документах, наданих заявником разом із заявою про призначення пенсії, а також перевірки таких відомостей на предмет їх достовірності та достатності. Саме ж по собі рішення, прийняте за результатами розгляду відповідної заяви є завершальним етапом процедури з оформлення та призначення пенсійних виплат.
Таким чином, на особу (заявника) покладається лише обов`язок зібрання та подачі певного (визначеного) переліку документів, тоді як саме працівнику сервісного центру належить дотримуватися міри необхідної поведінки щодо аналізу та надання оцінки змісту та обсягу поданої інформації. Та у разі виявлення неточностей, суперечностей, розбіжностей чи недостатності відомостей (даних) для прийняття відповідного рішення, вживати заходи, визначені Порядком.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого)без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року при розгляді справи N 545/163/17 та постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-91цс14.
Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі N 607/4570/17-ц зазначено, що: "правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року та "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
За вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як убачається з матеріалів справи, та не заперечується позивачем, звертаючись із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 надав уповноваженій службовій особі Пенсійного фонду, обсяг необхідних документів для призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема документи про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС чи потерпілого, посвідчення постраждалого від ЧАЕС та трудову книжку.
Отже, рішення про призначення відповідачу пенсії, приймалося позивачем на підставі документів, наданих ОСОБА_1 , у тому числі трудової книжки.
Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем усупереч наведеним вище вимогами закону не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком на підтвердження того, що прийняттю рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню. 
Документальних відомостей на предмет підтвердження рахункової помилки зі своєї сторони, позивач також не надав.
Колегія суддів зауважує, що підставою для відмови у призначенні пенсії 
ОСОБА_1 , слугувала не рахункова помилка позивача, як про те стверджує апелянт, а висновок щодо відсутності у відповідача права на призначення пенсії на пільгових умовах, що убачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області №155250018094 від 06 грудня 2022 року. 
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі N 753/11000/14-ц (провадження N 61-11сво17).
Судом першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, обґрунтовано враховано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі №420/17822/23, залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, яким серед іншого, визнано протиправним та скасовано вказане вище рішення про відмову у призначенні пенсії 
ОСОБА_1 та зобов`язано позивача відновити виплату нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах. 
Отже, зважаючи на відсутність двох обов`язкових складових, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 ЦК України та статті 50 Закону можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача, суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вказаного вище позову.
Доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, колегія суддів відхиляє, оскільки повно та всебічно встановивши дійсний характер спірних правовідносин, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ГУ ПФУ в Одеській області.
Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом та суттю є обґрунтуванням позовних вимог, і зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду з якими не погоджується скаржник.
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування  оскаржуваного рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України
                                        постановив:
Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 Ю.П. Лозко

       Судді:                                                          О.Ю. Карташов

                                                                               В.В. Кострицький