ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/34498/24
Провадження № 22-ц/820/971/25

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Спірідонової Т.В., 
розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 686/34498/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Круком Андрієм Степановичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року ( в складі судді Салоїд Н.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
       Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
 
в с т а н о в и в:
У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на утримання доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8250 грн.
На підтримання заявлених позовних вимог, позивачка посилалася, що з 10 червня 2006 року по 18 травня 2010 року, під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, відповідач вихованням дитини не цікавиться та ніякої допомоги, в тому числі і матеріальної не надає. 
Згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 серпня 2010 року з ОСОБА_1 на користь позивачки стягувалися на утримання доньки, у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. 
Позивачка посилалася, що з 01 вересня 2024 року їх донька після закінчення навчання у школі, вступила до Хмельницького національного університету, в якому здобуває вищу освіту за рівнем Бакалавра, на денній формі навчання, за освітньою програмою «Маркетинг», термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року. Відповідно до договору № 129017 від 01 вересня 2024 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців загальна вартість платної освітньої послуги за 2024-2025 навчальний рік, становить 33 000 грн. Оплата за навчання має здійснюватися по 16 500 грн за перше півріччя, вказана сума коштів була нею сплачена в повному обсязі, при цьому ОСОБА_1 відмовляється та не бажає в добровільному порядку нести додаткові витрати на утримання доньки пов`язані з її навчання у університеті, тому позивачка просила стягнути з відповідача половину сплачених нею коштів в розмірі 8 250 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на навчання доньки ОСОБА_3 за перший семестр навчання 2024 року в розмірі 8250 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. 
ОСОБА_1 та його представник – адвокат Крук А.С. не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, вказують на порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. За змістом позовних вимог ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 в розмірі 8250 грн вважаючи, що батько доньки має можливість сплачувати таку суму так як навчання доньки у навчальному закладі зумовлені її розвитком, а батько відмовляється нести такі витрати. Позивачка вказувала, що такі витрати охоплюються змістом ст. 185 СК України, яка регулює стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливим обставинами. При цьому суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення не звернув уваги на заперечення відповідача та його представника, які заперечували той факт, що наявність додаткових витрат за освітні послуги, які надаються вказаним навчальним закладом, не викликані особливими обставинами дитини, відтак не охоплюються змістом ст. 185 СК України, а відповідно не є додатковими витратами, а тому їх стягнення з відповідача є необґрунтованим. Більш того, вибір навчального закладу та з оплатною формою навчання, ані позивач, ані їх дитина, з самим  ОСОБА_1 , не узгоджували. Також зазначає, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/34499/24 від 06 січня 2025 року було відкрито позовне провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої дитини – ОСОБА_3 . Копія ухвали наявна у справі. На даний час, суд ухвалив рішення у справі та позовні вимоги ОСОБА_2 задоволив частково, стягнувши з ОСОБА_1 1/5 усіх його доходів на утримання повнолітньої доньки. Таким чином, ОСОБА_2 скористалася своїм правом на отримання аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду України викладену у справі № 6-20478св09 згідно постанови від 16.12.2009 року вважають суперечливою, адже правовідносини у тій справі не є релевантними до даної справи.
       Тому ОСОБА_1 та його представник – адвокат Крук А.С. просять скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням в нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для скасування та ухвалення нового судового рішення повністю або частково є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
       Судом встановлено, що з 10 червня 2006 року по 18 травня 2020 року, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 серпня 2010 року з ОСОБА_1 на користь позивачки стягувалися на утримання доньки, у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. 
01 вересня 2024 року між Хмельницьким національним університетом та ОСОБА_2 , укладено Договір про надання платної освітньої послуги № 129017, відповідно до якого ОСОБА_3 вступила на навчання до вищого навчального закладу для отримання ступеня освіти Бакалавр за спеціальністю 075 «Маркетинг». Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року.
       Вартість навчання за один календарний рік становить 33 000 грн. 
ІНФОРМАЦІЯ_2  ОСОБА_3 досягла повноліття.
        Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь половину коштів, сплачених за навчання доньки на підставі норм ст. 185 СК України.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).                                              
За змістом глави 15 СК України «Обов`язок матері батька утримувати дитину та його виконання» (ст.ст. 180-196) визначено обов`язок матері, батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Так саме за нормами ст. 180 СК України  батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.                                               
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.                                                
Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).                                                
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються саме на неповнолітню на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від аліментів, які утримуються одним з батьків на утримання неповнолітньої дитини.                      
Главою 16 «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання» (ст.ст. 198-201) встановлено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей.
Так статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.                                                
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.           
Як встановлено судом, на момент подачі позову у грудні 2024 року,  ОСОБА_3 досягла повноліття, тому здобуття вищої освіти не є особливими обставинами, а положення ст.199 СК України не передбачають можливість стягнення з одного з батьків на користь іншого додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки або сина, яка продовжує навчання, як про те просить позивачка, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
         Оскільки у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
Разом з тим стаття 199 СК України передбачає лише право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, а не додаткових витрат на повнолітню дитину, яка навчається.
Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року у справі № 766/12242/16, від 25.02.2020 року у справі № 521/4397/17 та від 24.07.2019 року у справі № 521/2016/16.
Відтак, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення коштів, які є половиною вартості навчання, які сплачені за навчання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд першої інстанції припустився помилки, оскільки це не є додатковими витратами на повнолітню дитину, яка навчається, в розумінні ст. 185 СК України.
З огляду на вищезазначене доводи апеляційної скарги, щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції знайшли своє підтвердження в ході перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав неправильного застосування норм матеріального права..
       Крім того, в матеріалах справи є ухвала Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/34499/24 від 06.01.2025 року про відкриття позовного провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої дитини – ОСОБА_3 і як посилається апелянт, суд ухвалив рішення у справі та позовні вимоги ОСОБА_2 задоволив частково, стягнувши з ОСОБА_1 1/5 усіх його доходів на утримання повнолітньої доньки. Таким чином, ОСОБА_2 скористалася своїм правом на отримання аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Круком Андрієм Степановичем, задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:
       В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30 квітня 2025 року.

Судді А.М. Костенко
І.В. П`єнта
Т.В. Спірідонова