ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 676/6657/21
Провадження № 22-ц/820/544/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.
секретар судового засідання Демчук В. М.,
з участю представника відповідача ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2024 року (суддя Бондар О. О., повне судове рішення складено 20 грудня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :
У листопаді 2021 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що ОСОБА_4 , перебуваючи у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 , за вказівкою останнього 03 липня 2017 року керував автобусом «Богдан-069.21» реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Грушевського в м. Кам`янці-Подільському в напрямку від вул. Північної до вул. Черняхівського і на перехресті з вул. Чехова в порушення вимог Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не впевнився в безпеці маневру повороту ліворуч, не пропустив автомобіль марки «Ford Transit Connect» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який наближався у зустрічному напрямку, та допустив зіткнення транспортних засобів. 
Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів черевної порожнини - двох розривів брижі тонкої кишки на відстані одного метра від зв`язки Трейца з розвитком гемоперітонеуму, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. 
Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена вироком Хмельницького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як власника автобуса «Богдан-069.21» була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» відповідно до договору страхування № АМ/0434876. Термін дії поліса – з 06 червня 2017 року по 06 грудня 2017 року, страхова сума за полісом складає: 200000 грн – за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100000 грн – за шкоду, заподіяну майну; 1000 грн – франшиза. 
В результаті ДТП поніс витрати на лікування у сумі 6216,80 грн, що підтверджується фіскальними чеками.
Відповідно до звіту експерта оцінювача ОСОБА_5 № 478/17 від 29 листопада 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Tansit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 161336,28 грн. 
Заподіяно також моральну шкоду, оскільки переніс фізичний біль, моральні страждання, що спричинили негативні зміни у його житті (переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні подій, важкість виконання повсякденних обов`язків, відірваність від соціального життя, порушення сну, нервозність та ін.). В період лікування він потребував сторонньої допомоги. Проблеми зі здоров`ям має по теперішній час. 
Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_3 матеріальні збитки внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 62336,28 грн, витрати на лікування в розмірі 6216,80 грн, моральну шкоду у розмірі 100000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн та стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» 99000 грн за шкоду майну.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 99000 грн та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн. В задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції фактично в частині відмови в позові до ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить його змінити та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Не погоджується з висновком суду про застосування позовної давності. Суд не врахував те, що ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди вироком Хмельницького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року, а 09 листопада 2021 року він звернувся з позовом до суду. Крім того, просив визнати причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів поважними та поновити строк.
Рішення суду в частині задоволення позову до ТДВ «Страхова компанія «Київ РЕ» не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом. 
У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу не визнав.
Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установлено, що 03 липня 2017 року о 12-00 год ОСОБА_4 , рухаючись по проспекту Грушевського в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області в крайній лівій смузі автодороги Н03 «Житомир-Чернівці» за кермом автобуса марки «БОГДАН А-069.21» реєстраційний номер НОМЕР_1 з технічними несправностями ходової частини, які виразились у комплектації шин з різним типом малюнку протектора на колесах задньої осі, на перехресті з вул. Чехова, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б, д), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не впевнився в безпеці маневру повороту ліворуч, не пропустив автомобіль марки «Ford Transit Connect» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який наближався у зустрічному напрямку, та допустив зіткнення транспортних засобів. 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Ford Transit Connect» реєстраційний номер  НОМЕР_2   ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритої травми органів черевної порожнини двох розривів брижі тонкої кишки на відстані одного метра від зв`язки Трейца з розвитком гемоперітонеуму (наявності 880 мл крові в черевній порожнині), які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.
Вироком Хмельницького апеляційного суду від 07 вересня 2021 року, який залишено в силі постановою Верховного Суду від 05 липня 2022 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортним засобом терміном на 3 роки. Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням - іспитовим строком на 2 роки. На підставі статті 76 КК України покладено на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а. с. 9-19, т. 1).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , забезпечений транспортний засіб автобус марки «Богдан-069.21» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована в ТДВ «Страхова компанія Київ РЕ» відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0434876. Термін дії поліса з 05 червня 2017 року по 06 грудня 2017 року. Страхова сума за полісом складає: 200000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100000 грн за шкоду, заподіяну майну, франшиза - 1000 грн. (а. с. 20, т. 1).
На підставі наказу ФОП ОСОБА_3 № 2 від 01 липня 2016 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу згідно з трудовою угодою № 1 від 01 липня 2016 року на посаду водія пасажирських перевезень з 01 липня 2016 року (а. с. 203, т. 1).
Згідно з дорожнім листом від 03 липня 2017 року водій ОСОБА_4 виїхав на маршрут № 12 на транспортному засобі марки «Богдан» реєстраційний номер НОМЕР_1 , медичний огляд водієм пройдено, автобус технічно справний (а. с. 205, т. 1).
Відповідно до висновку експерта № 45/24 від 22 липня 2024 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Ford Transit Connect» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 22 листопада 2017 року, по середньорегіональній вартості нормогодин за даними Хмельницького регіонального відділення СЕУ складає 161336,28 грн, а вартість (утилізаційна) пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Ford Transit Connect» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , станом на 22 листопада 2017 року могла складати 29409,92 грн (а. с. 220-242, т. 1).
За змістом виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 від 18 липня 2017 року йому встановлено діагноз «Закрита травма живота, розрив брижі тонкої кишки, гемоперітонеум, перелом грудини, забій легень, ЗЧМТ, струс головного мозку» (а. с. 59, т. 1).
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмову в позові до ОСОБА_3 суд першої інстанції мотивував пропуском позовної давності. 
Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність застосування позовної давності. 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).
Приписами частини 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12 березня 2020 року установлено карантин.
Відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.
Враховуючи установлення на всій території України карантину, на період дії якого строки позовної давності продовжувалися, при зверненні з позовом до суду ОСОБА_2 не пропустив строк позовної давності.
На підставі частин 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).
В силу пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 і керував транспортним засобом, виконуючи трудові обов`язки. 
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
На підставі пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
На підставі висновку експерта № 45/24 від 22 липня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Transit Connect» реєстраційний номер НОМЕР_2 є більшою ринкової вартості автомобіля на час ДТП, відновлювати його економічно недоцільно.
У зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, транспортний засіб вважається фізично знищеним. 
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). 
Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик в межах страхової суми.
Частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. 
З огляду на викладене відшкодуванню позивачу підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. 
З урахуванням страхового відшкодування, стягнутого із страхової компанії, того, що пошкоджений під час ДТП автомобіль залишився у ОСОБА_2 , з ОСОБА_3 підлягає стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою за мінусом вартості автомобіля після ДТП у розмірі 32926,36 грн (161336,28 грн - 99000 грн - 29409,92 грн).
Відповідно до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Внаслідок ДТП позивачу було спричинено тяжкі тілесні ушкодження і він поніс витрати на придбання ліків. 
Проте вимоги про їх відшкодування до страхової компанії на підставі статті 22 Закону № 1961-IV не заявив.
Особа, яка застрахувала свою відповідальність може нести відповідальність лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для стягнення витрат на лікування з ОСОБА_3 . 
Позов у цій частині задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.
Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про обґрунтованість вимог про відшкодування моральної шкоди. 
Згідно з частиною 1, пунктами 1, 3 частини 2, частинами 3 і 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи характер заподіяння шкоди, характер та обсяг моральних страждань позивача, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування у розмірі 50000 грн.
З огляду на те, що згідно зі статтею 26-1 Закону № 1961-IV моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди страховиком (такі вимоги позивач до страхової компанії не заявив), на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути 49689,16 грн (50000 грн - (5% від 6216,80 грн).
На підставі частини 2 статті 141 ЦПК України документально підтверджені витрати позивача, пов`язані з проведенням експертизи та на професійну правничу допомогу потрібно стягнути з ОСОБА_3 пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 4013,10 грн.
Відповідно до частини 6 статті1 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 826,16 грн.
З урахуванням викладеного рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові до ОСОБА_3 необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2024 року в частині відмови в позові до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь  ОСОБА_2 (місце проживання   АДРЕСА_2 ) на відшкодування матеріальної шкоди 32926,36 грн (тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять шість грн 36 коп.), на відшкодування моральної шкоди 49689,16 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять грн 16 коп.) та судові витрати у сумі 4013,10 грн (чотири тисячі тринадцять грн 10 коп.). 
В решті вимог до ОСОБА_3 відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 826,16 грн (вісімсот двадцять шість грн 16 коп.). 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач         О. І. Талалай

Судді                 А. П. Корніюк

                І. В. П`єнта