Справа № 350/1937/24 
Провадження № 22-ц/4808/420/25 
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):        Василишин Л. В.,
суддів:                                        Баркова В. М., Максюти І. О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у  ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року, ухвалене в складі судді Бейка А. М. в селищі Рожнятові, у справіза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року представник ТОВ «ФК «Пінг-Понг» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 05 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 104048506, який підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону останнього. Товариство умови договору виконало і надало відповідачу фінансовий кредит шляхом перерахування коштів на його картковий рахунок в сумі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідач свої обов`язки не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка становить 18638,22 грн і складається з: 7638 грн заборгованості за тілом кредиту, 11000,22 грн заборгованості за відсотками. 
29 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги № 05Т, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 104048506 від 05 лютого 2021 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». 
24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/15, згідно із умовами якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 104048506 від 05 лютого 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Пінг-Понг». 
Посилаючись на вказані обставини, представник ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 104048506 від 05 лютого 2021 року в розмірі 18638,22 грн та понесені у справі судові витрати.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 104048506 від 05 лютого 2021 року в розмірі 18638 грн, з яких: 7638 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11000,22 грн – заборгованість за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що кредитний договір між сторонами укладено шляхом проставлення електронного цифрового підпису сторін, що відповідає вимогам чинного законодавства. Надані позивачем докази підтверджують факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості за договором, розмір якої відповідачем не спростовано, в судовому порядку. 
В частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» витрат на професійну правничу допомогу рішення суду мотивоване тим, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість та незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано суму заборгованості. Надані товариством виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, які складені його працівниками, є лише відображенням односторонніх арифметичних підрахунків і не можуть вважатися доказом безспірності розміру грошових вимог. Будь-які первинні бухгалтерські документи щодо розрахунку заборгованості у матеріалах справи відсутні, а відтак - відсутні підстави вважати правильним визначений позивачем розмір заборгованості.
Крім того, апелянт вказує на те, що ТОВ «ФК «Пінг-Понг» не надало суду доказів оформлення та укладення між сторонами у належній формі договору про надання банківських послуг. Також, на думку апелянта, товариство не мало права нараховувати відсотки за користування кредитом, оскільки сплата таких сторонами у письмовому вигляді не погоджувалася.
Звертає увагу на те, що витяг з реєстру боржників, права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами, наданий ТОВ «ФК «Пінг-Понг» не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за кредитним договором. Водночас безпосередньо реєстр боржників до договору факторингу суду не надано.
Апелянт також не погоджується із рішенням суду в частині стягнення із нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Просить оскаржуване рішення суду скасувати.
Позиція інших учасників справи
Представник ТОВ «ФК «Пінг-Понг» - Сіміч М. О. у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив факт укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору та погодження ними усіх його умов. Крім того, суд правомірно уважав доведеним факт набуття ТОВ «ФК «Пінг-Понг» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договом № 104048506 від 05 лютого 2021 року.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи
Встановлено, що 05 лютого 2021 року ОСОБА_1 на сайті tengo.ua створив анкету-заяву на кредит № 104048506, в якій вказав свої персональні дані. Цього ж дня його заява була погоджена на таких умовах: погоджена сума: 10000 грн; погоджений строк: 15 днів; ставка процентів: 2.00 % за кожен день користування (а.с. 10).
У зв`язку з погодженням ОСОБА_1 анкети-заяви на кредит, 05 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 104048506, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону. 
Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн.
Кредит надається строком на 15 днів з 05 лютого 2021 року (строк кредитування).
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 20 лютого 2021 року.
Проценти за користування кредитом: 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Тип процентної ставки: фіксована.
Пунктом 2.3.1.1. договору сторони передбачили право позичальника на неодноразове продовження строку кредитування (а.с. 27-30).
Згідно із відомостями про щоденні нарахування та погашення, наданими директором ТОВ «Мілоан», загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 104048506 становить 18638,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 7638 грн, заборгованість за процентами – 11000,22 грн (а.с. 13-14).
29 липня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали Договір відступлення прав вимоги № 05Т, відповідно до умов якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с. 19-26).
У витязі з додатку до Договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 року наявні відомості щодо ОСОБА_1 : номер кредитного договору – 104048506; дата договору – 05 лютого 2021 року; сума заборгованості – 18638,22 грн (а.с. 11).
24 січня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» уклали Договір факторингу № 1/15, згідно із умовами якого до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» перейшли права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 33-36).
У витязі з додатку до Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року наявні відомості щодо ОСОБА_1 : номер кредитного договору – 104048506; дата договору – 05 лютого 2021 року; сума заборгованості – 18638,22 грн (а.с. 12).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
У справі, що переглядається, встановлено, що ОСОБА_1 на веб-сайті кредитодавця створив анкету-заяву на кредит на умовах, які вважав зручними для себе. У анкеті-заяві він зазначив свої персональні дані, зокрема, паспортні дані, ідентифікаційний номер, дату народження, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце роботи, місце реєстрації та проживання тощо. В подальшому у зв`язку з погодженням анкети-заяви між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням договору відповідач підтвердив, що перед укладенням договору він ознайомився та погодився з усіма умовами та зобов`язався неухильно дотримуватися умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів. Отже, зазначене свідчить про те, що алгоритм укладення договору з ТОВ «Мілоан» виключає підстави вважати, що без їх погодження ОСОБА_1 міг отримати кредитні кошти. При цьому будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно ОСОБА_1 , які стосуються підписання кредитного договору у матеріалах справи відсутні. Ба більше, відповідач мав реальну можливість відмовитися як від одержання кредиту до моменту його видачі кредитодавцем, так і від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання кредитних коштів, однак таким своїм правом він не скористався та виконував умови договору і покладені на нього договірні зобов`язання, періодично сплачуючи кредит та продовжуючи строк дії кредитного договору, що свідчить про визнання ним умов договору.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведено факт укладення 05 лютого 2021 року кредитного договору № 104048506 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а відтак – доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими, як і доводи щодо безпідставного нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом. Так, проценти за користування кредитом визначені безпосередньо в договорі, поза будь-яким сумнівом підтверджується факт підписання такого ОСОБА_1 . При цьому, згідно із пунктом 9.1. договору, він є самостійним кредитним договором (правочином), що містить усі істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. З огляду на викладене, посилання апелянта на те, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо ознайомлення його із Паспортом споживчого кредиту, а також із Правилами надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан» не заслуговують на увагу. Підписання договору, в якому визначено умови нарахування процентів за користування кредитом свідчить про погодження сторонами відповідних умов.
Доводи апеляційної скарги про те, що у апелянта наявні сумніви щодо правильності розрахунку заборгованості, наданого позивачем, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 протягом розгляду справи ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду жодного контрозрахунку чи обгрунтованих заперечень стосовно дійсності та правильності наявного розрахунку не надав.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи реєстру боржників до договору факторингу, а отже — недоведення факту переходу права вимоги до позивача. У позовній заяві представник позивача зазначав, що надання такого реєстру є неможливим, оскільки він містить відомості про значну кількість боржників, які становлять банківську таємницю. Розкриття такої інформації можливе лише в порядку, передбаченому законом. На думку колегії суддів, зазначене обґрунтування є правомірним та відповідає вимогам частини другої статті 95 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено можливість подання засвідченого витягу з документа, якщо для вирішення спору має значення лише його частина.
Апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апелянта щодо його незгоди із рішенням суду в частині стягнення із нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Так, у відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 посилалася на норми, які регламентують порядок стягнення таких витрат, однак будь-які обґрунтування щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи щодо їх неспівмірності, у відзиві відсутні. За таких обставин, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Пінг-Понг» дійшов правильного висновку про стягнення із відповідача на користь товариства витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких належним чином підтверджено.
Отже, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надавши їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 14 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач:                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                В. М. Барков
               І. О. Максюта