СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року                                     м. Харків                        Справа №917/2386/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя  Слободін М.М.

за участю:
секретаря судового засідання Пархоменко О.В.;
представника позивача - Бень В.Е. довіреність №132 від 12.12.2024 поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" (вх. №383 П/1) на рішення ухвалене Господарським судом Полтавської області у складі судді Байдуж Ю.С. в порядку спрощеного позовного провадження 10.02.2025 (повний текст складений 10.02.2025) у справі №917/2386/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
до Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Семенівської селищної ради
про стягнення, 

УСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача борг у загальній сумі 540772,84грн, що включає в себе 440846,56грн основного боргу, 59694,96грн пені, 8997,60грн три відсотки річних, 31233,72грн інфляційних втрат.
Вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі Договору передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 540169,90грн, проте відповідач розрахувався з ним частково на суму 99323,34грн. В результаті чого утворилась заборгованість за Договором в сумі 440846,56грн.
Враховуючи прострочення відповідачем оплати наданих послуг, станом на дату звернення до суду з позовною заявою позивачем нараховані за період з 16.03.2024 по 15.09.2024 пеню, що складає 59694,96грн; за період з 16.03.2024 по 19.11.2024         3% річних – 8997,60грн та інфляційні втрати за період з 01.04.2024 по 31.10.2024 - 31233,72грн.                 
Юридичними підставами позову позивач зазначає статті 530, 610, 611 та 625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 позов задоволений частково.
Ухвалено стягнути з Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Семенівської селищної ради (код ЄДРПОУ 41715545, вул. Незалежності, 44А, смт. Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (код ЄДРПОУ 42399676, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116) 440846,56грн вартості безпідставно отриманого природного газу та 5290,16грн витрат зі сплати судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.

Господарський суд Полтавської області  не погодився з розрахунком позивача, оскільки, по-перше, судом не встановлено у даній справі наявність договірних відносин на поставку газу понад обсягом, який визначений договором; по-друге, у зв`язку з невідповідністю такого розрахунку приписам ч. 2 ст. 1213 ЦК України, за якими вартість безпідставно набутого майна визначається на момент розгляду судом справи.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що природний газ отриманий відповідачем безпідставно, а не на підставі договору. Місцевий господарський суд здійснив власний розрахунок вартості безпідставно отриманого відповідачем газу та дійшов висновку, що вартість природного газу в обсязі 26,631 тис. м. куб, яка підлягає відшкодуванню, становить 527293,80грн (19800грн - ціна газу за тис. м3 з ПДВ х 26,631 тис. м куб. - обсяг газу) з ПДВ.
З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення 440846,56грн, що є меншим від розміру установленого судом, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення вимог про стягнення основного боргу у заявленому розмірі, а саме 440846,56грн.
Оскільки за висновком суду першої інстанції відносини, які спричинили виникнення у відповідача зобов`язання по сплаті вартості отриманого природного газу є позадоговірними, суд відмовив у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 59694,96грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних та річних, суд виходив з того, що для нарахування 3% річних та інфляційних втрат необхідною передумовою є встановлення моменту, з якого відбулося прострочення відповідача. Проте, за висновком суду першої інстанції, в матеріалах справи відсутні переконливі докази про дату, коли саме відповідач мав дізнатися про свій обов`язок повернути позивачу безпідставно набуте майно.

До Східного апеляційного господарського суду в системі "Електронний суд" 20.02.2025 від ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" надійшла апеляційна скарга, в якій просить суд:
1. прийняти апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 у справі №917/2386/24 та відкрити апеляційне провадження.
2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 у справі №917/2386/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 59694,96грн пені, 8997,60грн 3% річних та 31233,72грн інфляційних втрат - скасувати.
3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про стягнення 59694,96грн пені, 8997,60грн 3% річних та 31233,72грн інфляційних втрат, у стягненні яких було відмовлено – задовольнити в повному обсязі.
4. Провести новий розподіл судових витрат.
5. Судові витрати за розгляд справи №917/2386/24 покласти на відповідача по справі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, здійснивши перерахунок поставленого природного газу у січні 2024 на власний розсуд.
Апелянт зауважує на тому, що позивач визначив вартість спожитого природного газу у січні 2024 у розмірі 440846,56грн за договором, а відповідач визнав заборгованість у такому розмірі.
На думку апелянта місцевий господарський суд, порушуючи вимоги ст. 14 ГПК України, вийшов за межі заявлених позовних вимог. Також вважає, що судом проігноровано вимоги ст. 75 ГПК України відповідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними з примусом. Такі дії суду призвели до прийняття незаконного рішення по цій справі.
Заявник апеляційної скарги, не погоджуючись з кваліфікацією суду першої інстанції правовідносин між сторонами, як позадоговірних, вважає, що місцевий господарський суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних та річних.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 справу №917/2386/24 передано на розгляд суду у складі колегії: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/2386/24.
Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" (вх.№383П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 у справі №917/2386/24 до надходження матеріалів справи.
03.03.2025 справа №917/2386/24 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2025, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 08.04.2025.
До Східного апеляційного господарського суду від Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Семенівської селищної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.
В судове засідання Східного апеляційного господарського суду відповідач уповноваженого представника не направив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно. Свою позицію щодо апеляційної скарги виклав у поданому відзиві.
В судовому засіданні 08.04.2025 представник позивача (заявника апеляційної скарги) підтримав доводи та вимоги скарги та просить її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши дотримання місцевим господарським судом норм процесуального права та правильність застосування норм матеріального права в межах вимог та доводів апеляційної скарги, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Як установлено місцевим господарським судом та убачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Семенівської селищної ради, ЕІС-код 56XS00015JVF500L, укладено Договір постачання природного газу від 29.12.2023 №15-5213/24-БО-Т (надалі – Договір), строком дії з 01.01.2024 до 15.04.2024 (включно).
Предметом цього Договору є постачання Постачальником Споживачеві природного газу за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо" для своїх власних потреб, в кількості 6,00 тис куб. м, в січні 2024, за ціною 16553,89,00грн з ПДВ за 1000 куб. м. з ПДВ та з урахуванням тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (163,89грн з ПДВ за 1000 куб. м). За що відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок з позивачем на умовах цього Договору   (п. 1.1., п. 2.1. Договору).
Загальна вартість цього Договору складає 99323,34грн з ПДВ.
Згідно даних ТОВ "Оператор Газотранспортної системи України" (надалі – "Оператор ГТС", відповідача було закріплено за постачальником ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (ЕІС-код 56Х930000010610Х) у період 01.01.2024 по 17.01.2024 (Лист від 05.12.2024 №ТОВВИХ-24-18849).
За вказаний період, з 01.01.2024 по 17.01.2024, обсяг природного газу, використаний відповідачем та внесений в алокацію позивача становить 32631,00 м куб.
В подальшому, 17.01.2024, сторони даного спору підписали Додаткову угоду №1 до раніше укладеного Договору, якою визначили, що з 18.01.2024, вони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та зобов`язаннями стосовно одна одної і всі домовленості між ними в зв`язку із укладенням та виконанням Договору втрачають чинність в частині передачі газу Відповідачу, за виключенням зобов`язань Відповідача в частині здійснення розрахунків з позивачем за поставлений природний газ за цим Договором.
З матеріалів справи убачається, що 12.02.2024 позивачем у справі складено Акт приймання-передачі природного газу за січень 2024 року, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв природний газ обсягом 32,63100 тис куб. м.
Зазначений Акт не підписаний з боку відповідача.
Згідно даних позивача, що підтверджується також відповідачем, заборгованість за поставлений газ відповідачем сплачена частково, в сумі 99323,34грн, 09.03.2024.
Відсутність оплати відповідача за газ в отриманому обсязі зумовило звернення позивача з позовом у даній справі, в якому він просив стягнути з відповідача борг у загальній сумі 540772,84грн, що включає в себе 440846,56грн основного боргу, 59694,96грн пені, 8997,60грн три відсотки річних, 31233,72грн інфляційних втрат.
Як установлено та зазначено вище, місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги частково, а саме ухвалив стягнути з відповідача 440846,56грн вартості безпідставно отриманого природного газу в іншій частині вимог відмовив. Мотиви ухваленого судом першої інстанції рішення наведені вище.
Позивач, не погодившись з висновками суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою. Доводи та вимоги апеляційної скарги наведені вище.

Перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний господарський суд дійшов висновку про їх безпідставність з огляду на наступне.
Так, як установлено місцевим господарським судом та підтверджується укладеним між сторонами договором сторони чітко обумовили в договорі обсяг газу, який мав поставити позивач, а саме :  обсягом 6,00 тис куб. м на загальну суму, що складає 99323,34грн з ПДВ.
Саме за погоджений сторонами у договорі обсяг відповідач здійснив розрахунок з позивачем у порядку та у розмірі, який установлений договором.
Разом з цим, позивачем було поставлено газ відповідачу у більшому обсязі, аніж погоджений сторонами у договорі. Відповідач не заперечує факт отримання газу у обсязі, який зазначив позивач, а саме  32, 63100 тис. м куб. 

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Правові засади функціонування ринку природного газу регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи за іншими нормативно-правовими актами.
Так, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.
Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ст. 12 ЗУ "Про ринок природного газу").
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 628, 629 Цивільного кодексу України).
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).
У Договорі відповідач підтвердив, що замовлені ним обсяги природного газу повністю покривають його потреби у відповідному розрахунковому періоді (п. 2.2.).   
Як вбачається з умов Договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70 % вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період (п. 5.1. Договору).
Отже, остаточний розрахунок за газ відповідно до умов договору відповідач мав здійснити до 15.03.2024.
Відповідач 09.03.2024 на рахунок позивача здійснив остаточний розрахунок в сумі 99323,34грн та будь-яких додаткових угод до Договору стосовно збільшення обсягів постачання газу між сторонами не укладалося.
З огляду на викладене апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договірні відносини між сторонами з приводу постачання газу вичерпані, шляхом його виконання.
Разом з цим, за період з 01.01.2024 по 17.01.2024 обсяг природного газу, використаний відповідачем та внесений в алокацію позивача, становить 32631 м куб. Факт постачання природного газу у зазначеному обсязі та його використання відповідачем визнається ним повністю.
Однак, Східний апеляційний господарський суд зауважує, що визнання відповідачем факту отриманого газу у більшому, аніж установлено у договорі, обсязі не означає того, що цей обсяг був погоджений у договорі. Крім того, сторонами було укладено додаткову угоду №1 до раніше укладеного Договору, якою визначили, що з 18.01.2024, вони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та зобов`язаннями стосовно одна одної і всі домовленості між ними в зв`язку із укладенням та виконанням Договору втрачають чинність в частині передачі газу Відповідачу, за виключенням зобов`язань Відповідача в частині здійснення розрахунків з позивачем за поставлений природний газ за цим Договором.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи висновок суду першої інстанції, що обсяг газу, який поставлений відповідачу понад установленого у договорі, є позадоговірним та не охоплюється договором. А отже, місцевий господарський суд правильно здійснив кваліфікацію відносин щодо постачання газу у обсязі, що перевищує установлений договором, як кондикційні.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, наслідком події; застосовуються також до вимог, зокрема, про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до ст.1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналіз ст.1212 ЦК дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).
При цьому, відсутність правової підстави слід розуміти, як перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Втім, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадання достатньої правової підстави (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17, постанові Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі №911/2593/23).
Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України).
Безпідставно набутим майном у даному випадку є природний газ в обсязі 26,631 тис. м. куб, що є речовиною, яка споживається в момент її отримання, зазначене майно не може бути повернуте в натурі.
Так, позивач, заявляючи позовні вимоги, просив стягнути заборгованість за природний газ в сумі 440846,56грн, з розрахунку вартості за природний газ, що визначена Договором.
З огляду на наведені вище положення закону, Східний апеляційний господарський суд погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що розрахунок обсягу газу, який не охоплюється договором, повинен здійснюватись за правилами статті 1213 ЦК України.
Східний апеляційний господарський суд відхиляє доводи заявника апеляційної скарги про те, що місцевий господарський суд, здійснивши власний розрахунок заявлених вимог, вийшов за їх межі. Так, як убачається з оскаржуваного рішення місцевий господарський суд задовольнив вимоги у розмірі, який не перевищує заявлених у позові.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що за обсяг газу, який поставлений за договором, відповідач розрахувався в порядку та у строки, установлені договором, а інший обсяг газу, як установлено вище, не є таким, що поставлений за договором, апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача пені, інфляційних та річних.
При цьому, апеляційних господарський суд зауважує, що місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що вартість газу, який отриманий відповідачем поза договором, розраховується за ринковими цінами станом на момент розгляду справи, що виключає підставність нарахування відсотків та інфляційних втрат.
Під час апеляційного перегляду доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, тому її вимоги не підлягають задоволенню.
Підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 у даній справі апеляційним господарським судом не установлено.
З огляду на висновок апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні апеляційної скарги витрати апелянта у вигляді судового збору, сплаченого за звернення зі скаргою, покладаються на останнього відповідно до статті 129 ГПК України.
Керуючись ст. 129, п. 1 ч. 1 статті 275, ст. 276, 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 у справі №917/2386/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.
Повна постанова складена 15.04.2025.

Головуючий суддя                                                                     І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін