ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2025 року 
м. Київ
справа №500/1736/22
адміністративне провадження № К/990/6320/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Єресько Л. О., Жука А. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито, 
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 (суддя - Баб`юк П. М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 (колегія суддів у складі: Гінди О. М., Гудима  Л. Я., Затолочного В. С.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування
У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахувння та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 календарних роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889), з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що при виключенні позивача зі списків особового складу та звільненні зі служби відповідачем нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, однак без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди. Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 календарних роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення. Однак, відповідач відповіді щодо перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги не надав.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 03.10.2019 НОМЕР_2 ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням контракту), виключений із списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення. Також, в наказі указано, що відповідно до Закону № 2011-XII виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (1 рік).
Представник позивача звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена Постановою № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та адвокатським запитом щодо надання витягу з особистої картки грошового забезпечення позивача.
Відповідач у відповідь на заяву позивача 11.02.2022 листом № 883 надав витяг з картки особового рахунку позивача, проте відповіді щодо перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги не надав.
Позивач, уважаючи бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з цим позовом. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена Постановою № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішуючи спір та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 889, виплачувалася позивачу постійно щомісяця з жовтня 2017 року по лютий 2018 року. Однак, додаткову грошову винагороду до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, не включено. При цьому, суд зазначив, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. 
Суд установив, що позивачу при звільненні з військової служби була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, однак, відповідачем при обчисленні її розміру не було ураховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні - щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889. Тому, суд, ураховуючи повноваження, передбачені статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17, уважав за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону № 2011-ХІІ, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889.
За таких обставин, суд першої інстанції, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, уважав за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889 з урахуванням виплачених сум.
При цьому, суд відмовив у задоволенні вимог в частині урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60%, оскільки відсотковий розмір винагороди не є предметом розгляду у межах спірних правовідносин та є передчасним.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 залишено без змін.
При цьому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України, була законність і обґрунтованість судового рішення в частині задоволеного позову.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Так, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій, посилаючись на висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 залишили поза увагою те, що останні не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Постанова № 889 втратила чинність на момент виникнення спірних правовідносин.
Водночас судами попередніх інстанцій у цій справі не ураховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13.07.2023 у справі № 560/17441/21, у якому Верховний Суд зазначив, що визначальним у вирішенні такої категорії спорів є правова оцінка документів, що містять відомості про складові грошового забезпечення та їхні види, які військовослужбовець отримував перед звільненням. Суд зазначив, що судами безпідставно відхилено аргументи про те, що перед звільненням позивач не отримував винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови №  889 через відсутність правових підстав для її виплати з 01.03.2018, оскільки таку інформацію необхідно оцінювати з урахуванням усіх наданих доказів у справі. Також Верховний Суд наголосив, що судам необхідно з`ясовувати чи отримував позивач винагороду, передбачену Постановою № 889 і чи була вона у складі грошового забезпечення, яке він отримував безпосередньо перед звільненням, для чого витребувати фінансові документи (грошовий атестат, довідки тощо), що підтверджують таку інформацію та надати їм належну правову оцінку.
Крім того, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не урахували доводи відповідача про те, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру грошового забезпечення, який військовослужбовець отримував до виключення його зі списків особового складу (з урахуванням підвищеного посадового окладу та інших складових грошового забезпечення); що на момент звільнення позивача з військової служби (03.10.2019) щомісячна додаткова грошова винагорода не виплачувалася, а Постанова № 889, яка її установлювала скасована (01.03.2018), тобто більше чим за 1 рік і 7 місяців до його звільнення. Це при тому, що військова частина НОМЕР_1 виплатила позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за кожен повний календарний рік служби - 1 календарний рік.
Позиція інших учасників справи
Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надходило. Відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
19.02.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Єресько Л. О., Жука А. В. для розгляду судової справи № 500/1736/22.
Ухвалою Верховного Суду від 28.02.2024 відкрито касаційне провадження за скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024.
Ухвалою Верховного Суду від 16.04.2025 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування 
У преамбулі Закону № 2011-ХІІ зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина четверта статті 9 Закону № 2011-XII).
Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій були урегульовані Постановою № 889, підпунктами 1, 2 пункту 1 якої було, зокрема, установлено розміри щомісячної додаткової грошової винагороди та перелік осіб, що мають право на таку винагороду.
З 01.03.2018 Постанова № 889 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою, одночасно, запроваджено нові правила нарахування грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №  260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260; у редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби).
Пунктом 7 розділу І Порядку № 260 серед іншого визначено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата. Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 1 Розділу ХХХІ Порядку № 260 серед іншого визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.
Пунктом 2 розділу ХХХІІ Порядку № 260 визичено, що у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 розділу Порядку № 260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Перевіряючи мотиви, з яких виходили суди попередніх інстанцій, та аналізуючи аргументи військової частини НОМЕР_1 , наведені нею на спростування цих мотивів, Верховний Суд дійшов висновку про неправильне застосування судами положень частин другої, третьої статті 9 та частини другої статті 15 Закону № 2011-XII, після втрати чинності Постановою № 889 з 01.03.2018, з огляду на таке.
Так, вирішуючи спір та задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій застосували висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані у постанові від 10.11.2021 у справі №  825/997/17 щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону № 2011-XII без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889.
Водночас, як правильно зазначає відповідач, Постанова № 889 втратила чинність ще 01.03.2018, а питання, що були предметом перевірки суду касаційної інстанції у зазначеній справі стосувалися періоду до 01.03.2018. Натомість у цій справі ОСОБА_1 звільнений у жовтні 2019 року і предметом спору є право позивача на перерахунок одноразової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, виплату якої було припинено ще у березні 2018 року через втрату чинності нормативно-правового акта, яким вона була установлена.
Верховний Суд зазначає, що за таких обставин, висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані у постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17, на які послалися суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, не є релевантними до спірних правовідносин.
Верховний Суд також зауважує, що питання правильності обчислення розміру грошового забезпечення військовослужбовців неодноразово було предметом розгляду Суду у подібній категорії справ. Так, у своїх постановах суд касаційної інстанції вже наголошував, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Тобто, одним із критеріїв, що враховується для перерахунку окремих видів  грошового забезпечення, суд касаційної інстанції, зокрема, визначив, що додаткові виплати, які отримував військовослужбовець перед звільненням, повинні мати постійний (систематичний) характер і ці види грошового забезпечення він має отримувати на дату звільнення. Наведене означає, що перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, установленої частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII, можливий за умови фактичного отримання військовослужбовцем на день звільнення певних видів грошового забезпечення, зокрема, і виплат, передбачених Постановою № 889.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №  560/17441/21.
Разом з тим, Постанова № 889 втратила чинність 01.03.2018 і саме з цієї дати зупинено виплату окремих видів грошового забезпечення (у тому числі і щомісячної додаткової грошової винагороди), у той час як, позивача звільнено з військової служби у жовтні 2019 року.
Як свідчать матеріали справи, військова частина НОМЕР_1 у суді апеляційної інстанції наголошувала на тому, що на момент звільнення позивача з військової служби (03.10.2019) щомісячна додаткова грошова винагорода не виплачувалася, а Постанова № 889, яка її установлювала скасована (01.03.2018), тобто більше чим за 1 рік і 7 місяців до його звільнення.
Однак, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
Водночас суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, установив, що матеріалами справи підтверджено, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 889, виплачувалася ОСОБА_1 постійно щомісяця з жовтня 2017 року по лютий 2018 року.
Тобто, як установлено судами попередніх інстанцій, позивачу у лютому 2018 року останній раз виплатили щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889. 
Однак, судами попередніх інстанцій не ураховано те, що саме на момент звільнення позивача з військової служби (03.10.2019) щомісячна додаткова грошова допомога не виплачувалася, а Постанова № 889, яка її установила скасована (01.03.2018), тобто більше ніж за рік і 7 місяців до звільнення позивача.
Відтак, оскільки зазначена щомісячна додаткова грошова допомога була скасована та не входила до грошового забезпечення позивача з 01.03.2018 та до дня звільнення його з військової служби 03.10.2019, вона не може включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні, у зв`язку з чим позовні вимоги до військової частини НОМЕР_1 за таких обставин є безпідставними.
З урахуванням того, що фактичні обставини справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено повно, але неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до повноважень, наданих статтею 349 КАС України, Верховний Суд уважає необхідним судові рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвали в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Відповідно до частин першої, третьої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Ураховуючи, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення судів попередніх інстанцій - скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в позові. 
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби без урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
Ухвалити у скасованій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частина НОМЕР_1 відмовити.
В іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко
Л.О. Єресько 
 А.В. Жук ,
Судді Верховного Суду