ПОСТАНОВА 
Іменем України

19 лютого 2025 року                                                         м. Кропивницький

справа № 405/2116/23
провадження № 22-ц/4809/416/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач), 
судді – Карпенко О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І. О.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет застави за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2024 року (суддя Шевченко І. М.).

       В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст заявлених позовних вимог
28.03.2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дзюби Максима Юрійовича звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:
- стягнути грошові кошти у розмірі 522 403,22 грн, з яких: основна сума заборгованості - 447 878, 02 грн, інфляційні втрати в сумі 59 248,27 грн, 3% річних в сумі 15 276,93 грн;
- в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 03.12.2020 року в розмірі 447 878, 02 грн звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу від 03.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мошківською О.Л. та зареєстрованого за №393, а саме: 
1) транспортний засіб марки MAN, модель TGX 18.440, 2010 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , тип ТЗ – спеціалізований вантажний, спеціалізований сідловий тягач-Е, колір чорний, об`єм двигуна - 10518, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 3541 03.01.2020 року (дата першої реєстрації 03.01.2020 року) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
2) транспортний засіб марки KOGEL, модель SN 24 Р90, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_4 , тип ТЗ – спеціалізований напівпричіп, спеціалізований н/пр. - зерновоз-Е, колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 7142 14.01.2020 року (дата першої реєстрації 26.12.2019 року) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаних транспортних засобів на прилюдних торгах, у тому числі в формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»; 
- стягнути понесені судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Позов обґрунтовано наступним. 
03.12.2020 року сторони уклали договір позики. Відповідно до п.1 Договору він, як позикодавець, передав у власність, а відповідач, як позичальник, прийняв у власність від нього грошові кошти у розмірі 447 878 (чотириста сорок сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 02 копійки, що є еквівалентом 15 150 (п`ятнадцяти тисяч ста п`ятдесяти) доларів США 00 центів, згідно офіційного валютного (обмінного) курсу Національного банку України, встановленого на момент укладання даного Договору відносно до долару станом на 03.12.2020 року, та зобов`язується повернути йому таку ж суму грошових коштів у строк до 04.01.2021 року включно.
За змістом п. 3 Договору сума позики встановлена п.1 Договору, отримана позичальником від позикодавця в повному обсязі до моменту підписання Договору. Позичальник своїм підписом у Договорі підтвердила факт одержання зазначену суму коштів.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики, а саме - повернення коштів, між позивачем, як заставодержателем, та відповідачем, як заставодавцем, 03.12.2020 року укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мошківською О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 393. 
За змістом п.3 Договору застави цим Договором забезпечується виконання заставодавцем основного зобов`язання по поверненню заставодержателеві суми безпроцентної позики. Відповідно до п.4 Договору застави заставодавець передала в заставу заставодержателю рухоме майно, вищевказані транспортні засоби. 
Відповідно до абз.2 п.6 Договору застави сторони Договору застави дійшли згоди, що на строк дії цього Договору предмет застави буде знаходитись у користуванні заставодавця та зберігатися за адресою: Кіровоградська обл, м. Кропивницький, вул. Вознесенська, 178.
За п.9 Договору застави заставодавець та заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення та підписання Договору застави складає 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Позивач надав відповідачу кошти у розмірі 447 878,02 грн, що є еквівалентом 15 150,00 доларів США, натомість відповідач не виконала своїх зобов`язань за Договором позики та не повернула отриманих в позику коштів, як у строк до 04.01.2021 року, так і на момент звернення до суду з позовною заявою, а тому посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити позов.
Відзив на позовну заяву
У відзиві на позов відповідачка, заперечуючи зазначила, що  банківськими квитанціями підтверджується надсилання грошових коштів позивачу через термінали ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Кропивницький. 
Так, через термінали ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Кропивницький, згідно домовленості, на адресу позивача - в зазначене ним Київське підприємство «Траст Авто», в якому він працює, зазначено адресу підприємства, ОСОБА_1 були передані грошові кошти, внесення яких відображене у банківських квитанціях, а саме: 09.03.2021 року в сумі 14 029,50 грн; 10.04.2021 року в сумі 10 000,74 грн; 13.04.2021 року в сумі 11 191,76 грн; 08.05.2021 року в сумі 10 000,74 грн; 14.05.2021 року в сумі 6 031,00 грн; 17.05.2021 року в сумі 5 000,87 грн; 04.06.2021 року в сумі 20 876,00 грн; 16.06.2021 року в сумі 22 000,00 грн.; 30.07.2021 року в сумі 9 950,00 грн; 12.08.2021 року в сумі 11 056,00 грн.; 13.08.2021 року в сумі 10 000,00 грн; 05.11.2021 року в сумі 20 100,00 грн; 07.12.2021 року в сумі 20 629,33 грн; 07.12.2021 року в сумі 106,00 грн; 13.01.2022 року в сумі 8 041,00 грн; 14.01.2022 року в сумі 8 000,00 грн.; 16.02.2022 року в сумі 8 955,00 грн. 
Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог
19.09.2023 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог до 258 716,33 грн, основна сума боргу, інфляційні витрати 36 243,52 та 12 173,80 грн 3% річних (а.с.97-101). 
Судове рішення
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 284 601,34 грн та судові витрати у справі в сумі 6 298,00 грн (шість тисяч двісті дев`яносто вісті гривень 00 коп).
Суд виснував, що позивач надав відповідачці кошти у розмірі 447 878,02 грн, що є еквівалентом 15 150,00 доларів США, але позичальниця не виконала зобов`язання за договором позики та не повернула отриманих в позику коштів як у строк до 04.01.2021 року, так і на момент звернення до суду. 
Суд прийняв до уваги пояснення відповідача про часткову сплату грошових коштів, внесення яких відображене у банківських квитанціях, тому суд, частково задовольняючи вимоги, стягнув на користь позивача заборгованість за договором в сумі 284 601,34 грн. 
Апеляційна скарга
       Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подана апеляційна скарга, якою просить про скасування рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2024 у справі №405/2116/23 в частині відмови в стягненні коштів в розмірі 22 532,31 грн та в зверненні стягнення на предмет застави. Просить резолютивну частину рішення від 11.11.2024 у справі викласти в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 307 133,65 грн, з яких: основна сума заборгованості – 258 716,33 грн (двісті п`ятдесят вісім тисяч сімсот шістнадцять гривень 33 копійки), інфляційні втрати в сумі 36243, 52 грн (тридцять шість тисяч двісті сорок три гривні 52 копійки) та 3% річних в сумі 12 173, 80 грн. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 03.12.2020 року в розмірі 307 133,65 грн, звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу від 03.12.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мошківською О.Л. та зареєстрованого за №393, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме:

1) транспортний засіб марки MAN, модель TGX 18.440, 2010 року випуску, номер
шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , тип ТЗ – СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ – СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, колір ЧОРНИЙ, об`єм двигуна – 10518, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 3541 03.01.2020 року (дата першої реєстрації 03.01.2020 року) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) транспортний засіб марки KOGEL, модель SN 24 P90, 2008 року випуску, номер
шасі (кузов, рама) НОМЕР_4 , тип ТЗ – СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ НАПІВПРИЧІП
– СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ Н/ПР – ЗЕРНОВОЗ-Е, колір – СИНІЙ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 7142 14.01.2020 року (дата першої реєстрації 26.12.2019 року) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаних транспортних засобів на прилюдних торгах, у тому числі в формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати. 

В обґрунтування оскарження вказує, що суд апеляційної інстанції мав би перевірити доводи щодо часткової сплати боргу, так як відповідачем сплачено не всі кошти та з простроченням, надана квитанція від 16.06.2021 на суму 22 000,00 грн, підтверджує перерахунок коштів не позивачу, а фізичній особі ОСОБА_3 , яка не має відношення до позикодавця. 

В рахунок погашення заборгованості не повинні враховуватися суми, які сплачені як комісія платіжної системи, тому загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 307 133,65 грн, з яких: основна сума заборгованості – 258 716,33 грн, інфляційні втрати в сумі 36 243, 52 грн та 3% річних в сумі 12 173, 80 грн, однак суд з безпідставно стягнув тільки 284 601,34 грн. 

В частині відмови в зверненні стягнення на предмет застави, так аналогічно як із відмовою в стягненні всього розміру заборгованості, суд першої інстанції не навів жодного пояснення такого рішення, а навпаки, зазначив висновки, які підтверджують необхідність відповідного звернення. 

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно не задовольнив вимогу про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за договором позики в розмірі 307 133,65 грн. 
Відзив на апеляційну скаргу
Відповідачкою поданий відзив, яким вона просить визнати оскаржуване судове рішення   законним, обгрунтованим і вмотивованим,  ухваленим за встановленими судом обставинами, та у відповідності до норм діючого законодавства.
Так, позивачем подана заява про зменшення позовних вимог, датована 19 вересня 2023 року. У даній заяві позичальник визнав сплату коштів на протязі 2021 -2022 років, та зазначив, що загальна сума коштів, яка сплачена в рахунок погашення заборгованості становить 189 161 грн 69 коп, тому розмір основної заборгованості за договором позики становить 258 716 грн 33 коп. 
Рух справи
       Ухвалою суду від 24.12.2024р відкрито провадження у справі. 
Ухвалою суду від 27.12.2024р справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2024 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 19 лютого 2025 року. 
Позиція сторін
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 до суду подав клопотання про проведення розгляду апеляційної скарги без участі скаржника (позивача) та його представника за наявними в матеріалах справи доказами. Доповнено, що апеляційну скаргу та заявлені позовні вимоги підтримують в повністю. 
За вимогами ст. 372 ЦПК, неявка сторін, належним чином повідомлених про судовий розгляд не перешкоджає апеляційному перегляду .
Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 заперечували мотиви оскарження, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 
Позиція апеляційного суду 
В порядку ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції зазначеним нормам закону відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). 
Обставини встановлені судом 
        03.12.2020 року позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 уклали договір позики (а.с. 18-19).
Відповідно до п.1 Договору позикодавець передав у власність, а позичальниця прийняла у власність від позикодавця грошові кошти у розмірі 447 878 (чотириста сорок сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 02 копійки, що є еквівалентом 15 150 (п`ятнадцяти тисяч ста п`ятдесяти) доларів США 00 центів, згідно офіційного валютного (обмінного) курсу Національного банку України, встановленого на момент укладання даного договору відносно до долару станом на 03.12.2020 року, та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 04.01.2021 року включно.
За змістом п.1 Договору позичальник отримала позику у розмірі 447 878, 02 грн, що є еквівалентом 15 150,00 доларів США.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором позики, а саме повернення позики у розмірі 447 878, 02 грн, що на дату укладення договору позики еквівалентно 15 150,00 доларів США, у строк до 04.01.2021 року між позивачем, як заставодержателем, та відповідачем, як заставодавцем, 03.12.2020 року укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мошківською О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 393 (а.с. 20-23).
За змістом п.3 договору застави забезпечується виконання заставодавцем основного зобов`язання по поверненню заставодержателеві суми безпроцентної позики.
Відповідно до п.4 договору застави заставодавець передає в заставу заставодержателю рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки MAN, модель TGX 18.440, 2010 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , тип ТЗ – спеціалізований вантажний – спеціалізований сідловий тягач-Е, колір чорний, об`єм двигуна - 10518, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 3541 03.01.2020 року (дата першої реєстрації транспортного засобу 03.01.2020 року); транспортний засіб марки KOGEL, модель SN 24 Р90, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_4 , тип ТЗ - спеціалізований напівпричіп – спеціалізований н/причіп зерновоз-Е, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 7142 14.01.2020 року (дата першої реєстрації 26.12.2019 року).
Відповідно до абз. 2 п.6 договору застави сторони договору застави дійшли згоди, що на строк дії цього договору предмет застави буде знаходитись у користуванні заставодавця та зберігатися за адресою: АДРЕСА_1 . 
За п.9 договору застави заставодавець та заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення та підписання цього Договору застави складає 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Позивач здійснила перерахування коштів позивачу в рахунок виконання зобов`язання наступними платежами:
09.03.2021 року в сумі 14 029,50 грн платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_1 ;
10.04.2021 року в сумі 10 000,74 грн платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_1 ;
13.04.2021 року в сумі 11 191,76 грн платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_6 ;
08.05.2021 року в сумі 10 000,74 грн платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_6 ;
14.05.2021 року в сумі 6 031,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_6 ;
17.05.2021 року в сумі 5 000,87 грн. платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_6 ;
04.06.2021 року в сумі 20 876,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_6 ;
16.06.2021 року в сумі 22 000,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_3 ;
30.07.2021 року в сумі 9 950,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_1 ;
12.08.2021 року в сумі 11 056,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач співробітник підприємства «Траст Авто» на ім`я ОСОБА_7 ;
13.08.2021 року в сумі 10 000,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_1 ;
05.11.2021 року в сумі 20 100,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач підприємство «Траст Авто»;
07.12.2021 року об 18:05:33 в сумі 20 629,33 грн платником ОСОБА_2 , отримувач підприємство «Траст Авто»;
07.12.2021 року об 18:08:47 в сумі 106,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач підприємство «Траст Авто»;
13.01.2022 року в сумі 8 041,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач підприємство «Траст Авто»;
14.01.2022 року в сумі 8 000,00 грн платником Мартиновою Тетяною Федорівною, отримувач підприємство «Траст Авто»;
16.02.2022 року в сумі 8 955,00 грн платником ОСОБА_2 , отримувач підприємство «Траст Авто». 
Норми права застосовані судом 
       За змістом ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.  Відповідно до ч.2 цієї статті зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, серед іншого, договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ст.627 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За змістом ч.ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 
Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч.2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
За статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін).
У силу приписів ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Мотиви апеляційного суду
       Спірні правовідносини виникли з договірних зобов`язань, а саме договору позики укладеному 03.12.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , за яким позикодавець передав у власність, а позичальниця прийняла у власність від позикодавця грошові кошти у розмірі 447 878 (чотириста сорок сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 02 копійки, що є еквівалентом 15 150 (п`ятнадцяти тисяч ста п`ятдесяти) доларів США 00 центів. Строк дії зобов`язання до 04.01.2021 року включно.
Відповідачка порушила умови зобов`язання за договором позики, позивач заявив судову вимогу на суму 522 403,22грн, з яких 447 878,02 грн основна сума боргу, 59 248,27 інфляційні витрати та 15 276,93 грн 3% річних.
        ОСОБА_2 , заперечуючи розмір стягнення, надала докази про часткове виконання зобов`язання, позивачем прийняті докази і письмовими поясненнями від 21серпня 2023р зазначено про отримання 195 967,94 грн в рахунок виконання зобов`язання.
       29 вересня 2023р позивачем заявлено про зменшення розміру позову, вказано про стягнення 307 133,65 грн, з яких 258 716,33 грн основна сума боргу; 36 243,52 грн інфляційні витрати; 12 173,80 грн 3% річних.
Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики 284 601,34 грн.
Розмір визначений судом до стягнення, за наслідком арифметичного підрахунку, не дорівнює 284 601,34 грн, з врахуванням висновку суду про стягнення інфляційних втрат в сумі 59 248,27 грн та 3% річних в сумі 15 276,93 грн. При цьому позивачем заявлено в заяві про зменшення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат 36 243,52 грн та 3% річних 12 173,80 грн. 
Разом з тим за положеннями ст. 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі йдеться про мотиви та докази, які визнавалися позивачем в місцевому суді. Зокрема, в підстави оскарження вказано, що після ухвалення судового рішення позивач провів звірку розрахунків згідно наданих відповідачем квитанцій в хорошій якості та встановив, що коштів за квитанцією від 16.06.2021 року на суму 22 000,00грн, ним отримано не було. 

Отримувачем по квитанції значиться ОСОБА_3 . Реквізитів останньої особи позивач не надавав відповідачу для скерування йому коштів в рахунок погашення заборгованості, зазначена особа йому невідома. Такі заперечення ОСОБА_1 не виказувалися у суді першої інстанції, відтак даний доказ на предмет відношення особи ОСОБА_3 до позивача не перевірявся судом, враховуючи обставини повернення позичальницею позичених коштів різним адресатам, з чим погоджувався позикодавець у суді та його замовчування, при зверненні до суду, про часткове повернення боргу. Позикодавець визнав отримання коштів від ОСОБА_2 , коли вона заявила про це письмово у запереченні на позов, зменшив розмір стягнення, визнавши отримання часткової сплати боргу, з врахування доказів відповідачки. Викладене стосується і безпідставного зарахування комісії за переказ коштів, так як позивач просить скасувати рішення в частині відмови в стягненні коштів в розмірі 22 532,31 грн, які складаються з врахуванням квитанцій від 15.03.2021 року на суму 10 049,50 грн (50,50 грн. комісії платіжної системи) та від 17.01.2022 року на суму 5144,25 грн (25,75 грн. комісії платіжної системи), які були надані відповідачем додатково.

Разом з тим апелянт акцентує увагу, що загальна сума коштів, яка повернута ОСОБА_2 становила 189 161,69 грн, відтак несплачений основний борг 258 716,33 грн. Така ж сума в заяві про зменшення позовних вимог, відповідно наведений розрахунок інфляційних витрат 36243, 52 грн та 3% річних відповідно в сумі 12 173, 80 грн. Натомість суд першої інстанції  вказав в мотивувальній частині про стягнення за 625 ЦК суми заявлені у позові, інфляційні втрати в сумі 59 248,27 грн та 3% річних в сумі 15 276,93 грн, не врахував заяву зменшенння розміру позову, який судом прийнятий. Загальне стягнення за судовим рішенням становить 284 601,34 грн, що з тексту постанови включає і вимоги за ст. 625 ЦК. 

Згідно ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 

Однак, хоча судове рішення і не містить детального обґрунтування з чого складається сума 284 601,34 грн, колегія суддів звернула увагу на невідповідність розрахунку інфляційних витрат, які розраховані за період починаючи з 05.01.2021р по 23.02.2022р, які при ухваленні рішення досліджувалися судом та здійснений висновок щодо вимог за ст. 625 ЦК, який не відповідає підтримуваній позиції сторони позивача.

Разом з тим, так як відповідач судове рішення не оскаржувала, наслідок апеляційного оскарження не може зменшити визначений судом розмір стягнення, погіршити становище апелянта. Тому рішення в цій частині не підлягає застосуванню ст. 376 ЦПК.
Щодо звернення стягнення на предмет застави судом відмічається наступне.
Між сторонами 03.12.2020 року укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мошківською О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 393. 
За змістом п. 3 договору застави забезпечується виконання заставодавцем основного зобов`язання по поверненню заставодержателеві суми безпроцентної позики. 
Відповідно до п. 4 договору застави заставодавець передала в заставу заставодержателю рухоме майно, а саме: 1) транспортний засіб марки MAN, модель TGX 18.440, 2010 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , тип ТЗ – спеціалізований вантажний – спеціалізований сідловий тягач-Е, колір чорний, об`єм двигуна - 10518, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 3541 03.01.2020 року (дата першої реєстрації транспортного засобу 03.01.2020 року);  2) транспортний засіб марки KOGEL, модель SN 24 Р90, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_4 , тип ТЗ - спеціалізований напівпричіп – спеціалізований н/пр - зерновоз-Е, колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 7142 14.01.2020 року (дата та першої реєстрації 26.12.2019 року). 
За п. 9 Договору застави заставодавець та заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення та підписання цього договору застави складає 450 000 грн. 
Згідно з п.17.1 Договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, заставодавець не поверне заставодержателю суму позики в повному обсязі, що передбачена та/або випливає з Основного зобов`язання.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні даної вимоги, вказавши, що у зв`язку з введенням військового стану в Україні, пов`язаного з нападом рф на Україну 24.02.2022 року та виниклою нагальною потребою, пов`язаною з виконання певних громадських доручень, а найголовніше - для забезпечення життєдіяльності своєї сім`ї, в якій відповідачем виховуються та утримуються троє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а транспортні засоби є єдиним засобом існування сім`ї, відповідачу треба сплачувати необхідні комунальні послуги та інші затрати, пов`язані з життєзабезпеченням та навчанням дітей, родини в цілому, а також можливість погасити борг перед позивачем, з огляду на те, що звернення стягнення на предмет застави є додатковим (акцесорним), а не альтернативним способом захисту порушеного права, який може бути використаний разом з основним або окремо, суд виснував про відмову в задоволенні цих вимог позивача.
Колегія суддів, вважає такий висновок суду неповним, з огляду на положення договору, з`ясованого судом розміру заборгованості та визначення сторонами вартість застави.
Як вищевказано вартість за договором застави, що включає два транспортні засоби на момент укладення та підписання договору складає 450 000 грн, що відповідало розміру основного боргу. Судом за договором позики стягується 284 601,34 грн, що майже в половину менше оцінки майна. При цьому позивач просить звернути стягнення на обидва транспортні засоби, окремої оцінки яких немає. Більш того, сукупна вартість транспортних засобів вочевидь вище розміру несплаченого боргу, тому звернення стягнення на все заставне майно суперечить балансу інтересів сторін, принципу справедливості та пропорційності.
Суд не наділений правом самостійно визначити, на яке майно з переліку заставного може бути звернуто стягнення, з розрахунку залишку боргу. 
Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (частина 3 статті 3 Закону України "Про заставу"). Правова природа застави полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в заставу майна. 
Однією із ознак застави є те, що вона являє собою додаткове (акцесорне) зобов`язання, що не може існувати автономно і самостійно. Воно завжди викликано наявністю іншого зобов`язання, яке потребує забезпечення свого виконання. 
Відповідно до статті 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання зобов`язання. Вимоги кредитора значно перевищують вартість заставного майна, яке заявлене в рахунок звернення наявної заборгованості.
За вищевикладеного, апеляційна скарга і в цій частині не підлягає задоволенню.
Загальний висновок
Доводи апеляційної скарги необґрунтовані, а рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, оскільки суд повно встановив обставини справи та зробив правильний висновок, правильно застосувавши закон.
У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції відповідає критеріям законності, обґрунтованості, відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України, таке рішення не підлягає скасуванню. 
Судові витрати 
       У зв`язку з незмінністю судового рішення, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, ст. 141 ЦПК.  
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 6 298,00 грн. сплаченого судового зобрру та підтвердженого наданою суду квитанцією (а.с. 10). 

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на оскаржувану частину рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2024 року залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2024 року в частині, яка оскаржується, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 21.03.2025р.

Головуючий суддя                                                        Л. М. Дьомич

Судді                                                                        О. Л. Карпенко

                                                                               О. А. Письменний