ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 р.	Справа № 638/17282/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 21.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Каліберда В.А., вул. Карла Маркса, 15, cмт. Краснокутськ, Краснокутський, Харківська, 62002, повний текст складено 21.01.25 року по справі № 638/17282/24
          за позовом     ОСОБА_1  
          до    Інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Мірошниченка Димитрія Ігоровича ,    Департаменту патрульної поліції                  
          про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 у вересні 2024 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2024 року адміністративну справу №638/17282/24 за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Мірошниченка Д.І., Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови передано до Богодухівського районного суду Харківської області для розгляду за встановленою підсудністю.
22.11.2024 року до Краснокутського районного суду Харківської області за підсудністю згідно ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Мірошниченка Д.І., Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, в якому позивач просить: визнати незаконною та скасувати постанову від 04 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2981421; стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 26.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 21.01.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Мірошниченка Д.І., Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови - залишено без розгляду.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що не був повідомлений про те,  що його адміністративний позов, який подано до Дзержинського районного суду м. Харкова двічі перенаправлять за підсудністю до інших судів, в тому числі до Краснокутського районного суду Харківської області.
Позивач наголошує, що  перебував          у лікарні у період призначення судових засідань, що підтверджується медичною довідкою. Через стан здоров`я я був позбавлений можливості особисто з`явитися до суду або своєчасно повідомити про поважні причини своєї неявки. Суд не оприлюднив інформацію про засідання на офіційному вебсайті Відповідно до ст. 10 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) суд має забезпечити публічний доступ до інформації про судові засідання. Однак відомості про призначення розгляду справи не були розміщені на офіційному вебпорталі «Судова влада України», що обмежило можливості позивача щодо захисту своїх прав. 
Відповідач, Департамент патрульної поліції, скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що пасивна поведінка позивача створила для нього негативні наслідки у вигляді залишення його позовної заяви без розгляду.
Позивач після подання позовної заяви до суду фактично не цікавився її подальшим розглядом, що є провиною самого позивача, а не суду першої інстанції.
Представник Департаменту патрульної поліції, зазначає, що обов`язок суду «повідомити» полягає в тому, щоб інформувати учасиика про судове засідання, а не забезпечити його участь, навіть якщо поштове відправлення з повісткою не буде вручено особі з причин, незалежних від суду, який у встановленому процесуальним законом порядку вчинив необхідні дії, спрямовані на повідомлення учасників процесу про дату, час і місце розгляду справи, адже отримання рекомендованих листів адресатом є поза межами судового контролю.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач повторно не повідомив про причини неявки, в засідання повторно не з`явився, його неявка перешкоджає розгляду справи, тому позов необхідно залишити без розгляду.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.
При цьому, реалізація особою права на звернення до суду із позовом чи заявою (клопотанням) повинна здійснюватись з дотримання встановленого законодавством процесуального порядку, зокрема, з дотриманням вимог КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).
У розумінні ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Згідно з ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За правилами ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Положеннями ч. 5 ст. 205 КАС України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Наведена норма кореспондується з положеннями пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, якою визначено що позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду з вказаних підстав, слід враховувати, що застосування наведених норм передбачає наявність таких обов`язкових умов: позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання; позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки; неявка позивача перешкоджає розгляду справи по суті; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; відповідач не наполягає на розгляді справи по суті за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів.
Колегія суддів зазначає, що суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен дослідити питання наявності чи відсутності у матеріалах справи заяв позивача про розгляд справи за його відсутності, можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача, а також з`ясувати, чи не наполягає відповідач на розгляді справи по суті на підставі наявних у ній доказів.
Колегія суддів вважає, що у разі якщо наявних у справі доказів та матеріалів достатньо і неявка позивача, належним чином повідомленого про розгляд справи, не перешкоджає такому її розгляду, суди повинні приймати рішення по суті спору.
Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що предметом спору є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (органу патрульної поліції) щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Положеннями ст. 286 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, згідно з ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач не отримав повістки про виклик у судові засідання призначені на 23.12.2024 та 21.01.2025 року, оскільки відповідно до довідки № 2930 від 21.12.2024 року ОСОБА_1 з 21.12.2024 по 23.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні з діагнозом гостра двостороння пневмонія. (а.с. 89)
Враховуючи предмет спору у цій справі, колегія суддів дійшла до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підставі для застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, оскільки неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. При цьому, приписи ст. 286 КАС України не передбачають обов`язку позивача надавати суду клопотання про розгляд справи за його відсутності чи його обов`язкову участь у судовому засіданні у цій категорії справ.
Також колегія суддів зазначає, що в оскаржуваній ухвалі судом не досліджувалось питання неможливості розгляду справи за відсутності позивача з огляду на необхідність дослідження матеріалів та доказів у справі. Крім того, судом першої інстанції не наведено, чому саме неявка позивача перешкоджає розгляду справи, які саме не з`ясовані обставини у справі не дають можливості ухвалити законне судове рішення по суті.
Слід звернути увагу, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
За правилами ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала Краснокутського районного суду Харківської області від 21.01.2025 року по справі № 638/17282/24 прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні, оскільки таке питання суд вирішує за наслідками розгляду справи по суті позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 21.01.2025 по справі № 638/17282/24  скасувати.
Адміністративну справу № 638/17282/24 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Мірошниченка Димитрія Ігоровича,  Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови направити до Краснокутського районного суду Харківської області для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	О.М. Мінаєва    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  20.03.2025 року