Справа № 162/1159/24  Провадження №33/802/284/25 	Головуючий у 1 інстанції:Глинянчук В. Д. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Пасевича О.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік. 
Також стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 01 годині 30 хвилин 06 листопада 2024 року по вулиці Свободи у селищі Любешів Камінь-Каширського району Волинської області керуючи автомобілем «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мовлення, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що не має в матеріалах справи жодного доказу про керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує на те, що з доданого до протоколу свідоцтва газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю «Алкотест 6820», вбачається що дане свідоцтво чинне до 07.09.2024, тобто даний прилад вимірювальної техніки не має відповідного дозволу до застосування. Просить постанову судді скасувати та закрити справу на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши  ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , дотримався.
Винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 167155 від 06.11.2024, складеного відносно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1); рапортом від 06.11.2024 (а.с.2); актом огляду  ОСОБА_1 , на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів, від 06.11.2024, в якому вказані ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови та з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу від 06.11.2024., з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.11.2024, з якого вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився (а.с.5); зобов`язанням про відсторонення від керування транспортним засобом протягом 24 годин (а.с.6); відеозаписом з бодікамер працівників поліції від 06.11.2024 року (а.с.13), а також іншими матеріалами справи.
Доводи апелянта про те, що у в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи.
Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 перебуваючи за кермом транспортного засобу «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ввімкненим двигуном та світлом фар уже стоїть на місці, в ході перевірки документів та спілкування з водієм працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, що йому було повідомлено. ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем. ОСОБА_3 відмовився пройти даний огляд на місці зупинки, йому кілька разів було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, але ОСОБА_1 не погодився проїхати до лікарні у службовому автомобілі, сказав що в лікарню поїде сам, оскільки в його авто знаходяться дуже цінні речі. Поліцейський пропонує, що сяде за кермо його автомобіля та таким чином доставить водія в медичний заклад на що ОСОБА_1 знову відмовляється. Йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, попереджено про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду, роз`яснено його права (а.с.13).
Отже, ОСОБА_1 не заперечувався факт керування автомобілем, тому апеляційний суд не бере дані доводи до уваги та розцінюються судом як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності.
Крім того, даним відеозаписом повністю підтверджується факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Так, п.2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що у даному випадку ОСОБА_1 відмовився виконувати, у зв`язку з чим і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.
В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, під час проходження проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, або такий огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відеозаписи які містяться у матеріалах справи та перегляд їх змісту вказує на те, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведена належним чином.
Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Надані відеозаписи повністю відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.
Не беруться апеляційним судом до уваги і доводи апелянта про те, що свідоцтво газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю «Алкотест 6820» чинне до 07.09.2024, тобто даний прилад вимірювальної техніки не має відповідного дозволу до застосування, оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення ним вимог п.2.5 ПДР, а не керування в стані алкогольного сп`яніння, тому дані доводи не впливають про висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 ..
Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.
Тому, незгода апелянта з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ті докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі наведених доказів слід дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Пасевича О.П. – залишити без задоволення, а постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_1  – без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                          В.П. Денісов