ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/30279/24
Провадження № 22-ц/820/902/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №686/30279/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на  рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року, в складі судді Заворотної О.Л., у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
В листопаді 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26 липня 2019 року в сумі 66110,44 грн, що виникла станом на 25 серпня 2024 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 липня 2019 року ОСОБА_1  звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 26 липня 2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 60000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання, тому станом на 25 серпня 2024 року має заборгованість за договором, яка становить 66110,44 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 66110,44 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26 липня 2019 року станом на 25 серпня 2024 у розмірі 5651,87 грн та 258,87 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що відсутні підстави для стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом, оскільки позивачем не доведено, що саме з долученими до позову Умовами і правилами та Тарифами ознайомилась і погодилась відповідачка, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк», а сама анкета-заява від 26 липня 2019 року не містить істотних умов договору. При цьому, наявні в матеріалах справи документи підтверджують, що сума погашень за кредитним договором становить 208656,92 грн, з яких на погашення не передбачених договором відсотків списано 60458,57 грн. Відповідачка повернула банку 142546,48 грн, а тому з неї на користь банку підлягає стягненню 5651,87 грн (208645,92 грн – 142546,48 грн – 60458,57 грн = 5651,87 грн) заборгованості за тілом кредиту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, про задоволення позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не дослідив механізму отримання банківських послуг проекту Мonobank, а також процедури ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. А тому, суд дійшов передчасних висновків про те, що клієнт не був ознайомлений з вказаними документами. Зазначає, що 26 липня 2019 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг в електронному вигляді шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. З анкети-заяви вбачається, що вона підписана цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку Monobank. У підписаній анкеті-заяві відповідачка визнала, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. В анкеті-заяві сторони визначили, що Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку та паспорт споживчого кредиту становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Вказані документи містять усі істотні умови кредитного договору, при цьому відповідачка своїм електронним підписом підтвердила, що ознайомилась та погоджується із запропонованими позивачем умовами кредитування. Звертає увагу суду, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Зазначає, що банк свої зобов`язання виконав, надав позичальнику у користування кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, однак, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед банком.

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду 17 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» та ухвалою суду від 17 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що підписана нею анкета-заява не містить жодних відомостей про умови кредитування та обрання відповідачкою певної банківської послуги, не містить істотних умов договору (процентної ставки за користування кредитом, порядок погашення кредиту, розмір відповідальності). Відсутні в ній також умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Наданий банком розрахунок заборгованості також не може підтверджувати наявність боргу, оскільки не є первинним обліковим документом бухгалтерського обліку, який підтверджує отримання кредиту, а отже не є належним доказом існування боргу. Жодний із наданих банком доказів не містить інформації, яка сума кредиту надавалась ОСОБА_1 або була нею використана за наданим банком лімітом.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що  ОСОБА_1  з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ «Універсал Банк» та 26 липня 2019 року підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій зазначено, що ця заява разом з разом з Умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
У пункті 6 анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердила, що наведений зразок власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) є обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку та засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення даних згідно з договором.
Відповідно до довідки про наявність рахунку від 20 грудня 2024 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок № НОМЕР_1 , валюта рахунку – гривні, тип рахунку чорна картка, статус картки активна до 03/2024.
Згідно з довідкою від 20 грудня 2024 року розмір встановленого кредитного ліміту ОСОБА_1 через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26 липня 2019 року за карткою № НОМЕР_1 збільшувався та зменшувався, вперше кредитний ліміт встановлено 26 липня 2019 року в сумі 10000 гривень, а остання зміна такого ліміту відбулася 15 грудня 2021 року до 54800 гривень.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 26 липня 2019 року станом на 25 серпня 2024 року становить 66110,44 грн (заборгованість по тілу кредиту).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В анкеті-заяві ОСОБА_1 від 26 липня 2019 року згода відповідачки щодо встановлення процентної ставки не зазначена.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26 липня 2019 року, посилався на Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank.
Позивачем надані Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) і Паспорт (умови користування) кредитною карткою «Чорна картка monobank», які визначають, у тому числі, пільговий період користування коштами, розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.
Однак, вказані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку – в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Універсал Банк» усієї суми, яка визначена ним у позовній заяві, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення лише сума отриманих та неповернутих кредитних коштів.
Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Пунктом 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (далі – Положення) визначено, що банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як клієнтські рахунки та виписки з них. Відповідно до пункту 62 Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 
Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 07 грудня 2022 року у справі №298/825/15-ц.
У позовній заяві АТ «Універсал банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 66110,44 грн, яка виникла станом на 25 серпня 2024 року, в тому числі, загальний залишок заборгованості за наданим договором (тілом кредиту) – 66110,44 грн.
Дослідивши виписку про рух грошових коштів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сума фактично отриманих відповідачкою коштів в загальній сумі склала 208656,92 грн. При цьому, у вказану суму банк безпідставно включив списані ним відсотки в сумі 60458,57 грн, розмір яких сторони не погоджували, а тому сума заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту була безпідставно збільшена за рахунок нарахованих відсотків за користування кредитом.
Отже, правильним є висновок суду, що сума нарахованих банком відсотків за користування кредитом в розмірі 60458,57 має бути зарахована в погашення кредиту, тому з відповідачки на користь банку підлягає стягненню 5651,87 грн (208656,92 грн – 142546,48 грн – 60458,57 грн = 5651,87 грн ) заборгованості за тілом кредиту.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ«Універсал Банк».
Колегія суддів не бере до уваги посилання АТ «Універсал-Банк» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом в інших справах щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору (справи № 234/7159/20, №524/5556/19, №732/670/19, №404/502/18, №127/33824/19), оскільки в цих справах і в справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини і правовідносини у зазначених справах не є подібними з правовідносинами у цій справі.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування немає. 

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко