КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 752/2063/25                                                                                      Головуючий у І інстанції Вдовиченко О.О.
Провадження № 33/824/2197/2025                                                                 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
19 травня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025року про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн на користь держави.
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року скасувати, провадження у даній справі закрити, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.
Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що з пояснень ОСОБА_1 від 13 січня 2025 року та схеми ДТП не підтверджується доведеність вини останнього, оскільки, здійснюючи рух назад автомобіль «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зачіпив автомобіль «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який теж здійснював рух заднім ходом та не переконавшись в безпечності даного маневру здійснив наїзд на автомобіль «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 
ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки оскаржувана постанова була прийнята без участі останнього, а про існування постанови ОСОБА_1 стало відомо лише 12 березня 2025 року, коли вона надійшла на адресу останнього до особистого кабінету ЄСІТС у підсистемі «Електронний суд». 
В судове засідання по розгляду апеляційної скарги з`явився ОСОБА_2 , який висловив свої заперечення щодо доводів апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, у зв`язку із чим апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності скаржника.
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники.
Відповідно до п. 1.5. Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на доказах у справі, зокрема: 
-   даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 220236 про адміністративне правопорушення від 13 січня 2025 року, який складено уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, та в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з якого вбачається, що 13 січня 2025 року о 19 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Кільцева дорога 1-В, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП; 
- схемою місця ДТП від 13 січня 2025 року, яка підписана учасниками без зауважень і на якій зафіксовано напрямок руху, кінцеве розташування автомобілів, місця зіткнення автомобілів;
- письмовими поясненнями  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданими при офорлменні ДТП.
Проаналізувавши докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, районний суд вірно прийшов до переконання, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю.
Нових доказів для спростування встановленої вини саме  ОСОБА_1 у даному ДТП, останнім не надано.
Доводи апеляційної скарги про те, що водій автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , був не уважним, що й стало причиною ДТП, не знайшли свого підтвердження, так як доказів вказаному матеріали справи не містять.
Крім того, з наданих пояснень ОСОБА_1 відразу після ДТП вбачається, що останній, «здійснюючи рух назад зачепив автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_2 ».
Тобто,  ОСОБА_1 , відразу після скоєння ним ДТП, визнав свою вину.  
Крім того, за правилами КУпАП розгляд справи здійснюється тільки стосовно особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Отже, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідають обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються. З зазначених підстав постанова місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд              
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025року - задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025року залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя
        Київського апеляційного суду                                              Д.О.Таргоній