Справа № 301/3380/24
Провадження №22-ц/4806/1164/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       25 березня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Кожух О.А., Мацунича М.В.,
з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кучер Віталій Миколайович, на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2024 року у складі судді Золотар М.М., у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,
в с т а н о в и в :
30 вересня 2024 року ОСОБА_2  звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
01 жовтня 2024 року ОСОБА_2  подав до суду заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що предметом даної справи є стягнення з відповідача грошових коштів – різниці між фактичним розміром заподіяної майнової шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 692 244,03 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. Вказував, що відповідач збитки, завдані внаслідок ДТП, не відшкодував, хоча за твердженням заявника такий має необхідні грошові кошти, а тому оскільки останній ухиляється від виконання свого обов`язку щодо відшкодування шкоди, завданої ДТП, та може відчужити належне йому майно з метою уникнення подальшого можливого стягнення коштів, з огляду на відсутність добровільного відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, просив забезпечити позов шляхом: 1) накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1  із забороною будь-яким способом вчиняти будь - які дії щодо цього майна; 2) накладення арешту на грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в банківських установах України на суму у розмірі ціни позову 752444,03 гривень. 
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2024 року заяву  ОСОБА_2 про забезпечення позову – задоволено. Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною будь-яким способом вчиняти будь-які дії щодо цього майна у межах ціни позову 752444,03 гривень.
Накладено арешт на грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в банківських установах України у межах ціни позову 752444,03 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кучер Віталій Миколайович, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що доводи заявника про ухилення відповідача від виконання свого обов`язку щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, не відповідають дійсності та не підтверджені доказами, які містять такі фактичні дані. Стверджує, що ОСОБА_2 жодного разу не звертався до відповідача щодо вирішення будь-яких питань про відшкодування шкоди. Звертає увагу, що судом у даній справі постановлено дві ухвали про забезпечення позову: від 02.10.2024 та від 04.10.2024, які є ідентичними та відрізняються лише доповненням у резолютивній частині оскаржуваної ухвали щодо даних стягувача та боржника. Вказує, що суд першої інстанції не мав правових підстав для повторного розгляду заяви про забезпечення позову, яку було вирішено в ухвалі суду від 02.10.2024. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник апелянта ОСОБА_1 – адвокат Кучер Віталій Миколайович в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
З матеріалів справи слідує, що 30 вересня 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
01 жовтня 2024 року ОСОБА_2  подав до суду заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що відповідач збитки, завдані внаслідок ДТП, не відшкодував, хоча за твердженням заявника такий має необхідні грошові кошти, а тому оскільки останній ухиляється від виконання свого обов`язку щодо відшкодування шкоди, завданої ДТП, та може відчужити належне йому майно з метою уникнення подальшого можливого стягнення коштів, з огляду на відсутність добровільного відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, на думку заявника, існує необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача у межах ціни позову.
Апеляційним судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2024 року Іршавським районним судом Закарпатської області вищевказану заяву задоволено та постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною будь-яким способом вчиняти будь-які дії щодо цього майна у межах ціни позову 752444,03 гривень.
Накладено арешт на грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в банківських установах України у межах ціни позову 752444,03 гривень.
03 жовтня 2024 року на електронну адресу Іршавського районного суду Закарпатської області надійшов лист від Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до якого прикріплено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в якому старшим державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисковою Світланою Ярославівною повідомлено, що ухвала Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.10.2024 повертається без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».
В подальшому, Іршавським районним судом Закарпатської області 04 жовтня 2024 року постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною будь-яким способом вчиняти будь-які дії щодо цього майна у межах ціни позову 752444,03 гривень. Накладено арешт на грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в банківських установах України у межах ціни позову 752444,03 гривень.
Зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що така постановлена судом за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову від 01 жовтня 2024 року.
Разом з тим, як встановлено вище, заява ОСОБА_2 про забезпечення позову від 01 жовтня 2024 року вже була предметом розгляду Іршавського районного суду Закарпатської області та за результатами її розгляду було постановлено ухвалу про забезпечення позову від 02 жовтня 2024 року. 
Апеляційний суд, проаналізувавши зміст вищевказаних ухвал, встановив, що їх описова та мотивувальна частина є ідентичними, а резолютивна частина відрізняється лише доповненням даних щодо стягувача та боржника.
Колегія суддів зазначає, що порядок подання та розгляду судом заяви про забезпечення позову регламентовано главою 10 ЦПК України «Про забезпечення позову».
Так, згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.
Згідно з ч.7 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що за результатами розгляду заяви про забезпечення позову суд повинен постановити ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову. При цьому, повторний розгляд судом тієї ж самої заяви, за результатами розгляду якої судом вже постановлено ухвалу, вищенаведеними положеннями цивільно-процесуального законодавства не передбачено. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вищевказані вимоги закону не взяв до уваги та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для повторного постановлення ухвали про забезпечення позову.
Колегія суддів зазначає, що невідповідність ухвали про забезпечення позову вимогам, встановленим для виконавчого документа, не може бути підставою для повторного постановлення ухвали про забезпечення позову, оскільки такі недоліки можуть бути усунуті судом, зокрема шляхом ухвалення додаткового судового рішення.
Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За вказаних обставин судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у поданій заяві з вищенаведених підстав.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 153, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кучер Віталій Миколайович, - задовольнити.
Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2024 року – скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий:                                

Судді: