ПОСТАНОВА 
Іменем України

31 березня 2025 року                                                         м. Кропивницький
справа № 385/579/24
провадження № 22-ц/4809/83/25 
        Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Дуковського О.Л.
судді: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2024 року, у складі головуючого судді Венгрина М.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В: 

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .
В обгрунтування позову позивач зазначав, що 12.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4363258. 
Зазначений договір було підписано електронним підписом ОСОБА_1 , який був відтворений шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер його мобільного телефону, про що свідчать умови кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін.
Відповідно до умов договору ОСОБА_1 було надано шляхом зарахування на його платіжну карту, кредитні кошти в розмірі 10000 грн , строком на 30 днів до 12.06.2021 зі сплатою процентів в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» укладений договір відступлення прав вимог № 07Т, згідно умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» є новим кредитором боржника, ОСОБА_1 за кредитним договором № 4363258 від 12.05.2021.
Позивач зазначав, що відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим виникла заборгованість в розмірі 37000,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн , заборгованості по відсотках в розмірі 25100, 00 грн та заборгованість за комісійними винагородами в розмірі 1900, 00 грн.
Просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 4363258 від 12.05.2021 в розмірі 37000,00 гривень, судовий збір в сумі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.
Представник відповідача адвокат Волощук В.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні позову, з посиланням на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами надання коштів відповідачу, а тому відповідач не має повертати борг.
У відповіді на відзив позивач зазначав, що кредитний договір підписаний не електронним цифровим підписом, а одноразовим ідентифікатором.
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором № 4363258 від 12.05.2021 в розмірі 35100,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10000,00 грн, заборгованість за процентами в сумі 25100,00 грн, 2298,13 грн сплаченого судового збору, 5383,80 грн витрат на правничу допомогу, а всього 42781,93 грн.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідач зазначає, що позивачем не доведено наявності дійсної заборгованості, окрім розрахунку заборгованості, який не підтверджуються належними доказами. 
Крім того посилається на те, що позивач не надав до суду докази того, що ТОВ «Мілоан» було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок відповідача, як то передбачено кредитним договором, який ніби було укладено з відповідачем, що свідчило б про виконання самими ТОВ «Мілоан», взятих на себе зобов`язань.
Також посилається на те, що жодних договорів на отримання споживчих кредитів з ТОВ «Мілоан» відповідач не укладав.
Кредитний договір на який посилається позивач не містить підпису відповідача, а доказів того, що договір підписано електронним цифровим підписом позивачем також не доведено належними та допустимими доказами, як визначено Законом України «Про електронний цифровий підпис». 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Згідно ч.ч.1,3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається із частини 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається із частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Матеріали справи містять Договір факторингу № 07Т від 13.09.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», предметом якого є відступлення прав вимоги до боржників за кредитним договорами у відповідних реєстрах.
Відповідно до умов договору, клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги (а.с. 32-34).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. 
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1077-1078 ЦК України).
Таким чином встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Мілоан» і ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора, що направлений відповідачу електронним повідомленням (SMS) було укладено договір про споживчий кредит № 4363258 (а.с 46 - 51).
Відповідно до пунктів 1.2-1.4 договору про надання споживчого кредиту № 4363258 розмір кредиту становив 10000 гривень, строк кредиту 30 днів з 12.05.2021 (строк кредитування). Термін повернення кредиту, комісії та процентів – 11.06.2021. П. 1.5.1 – комісія за надання кредиту 1900,00 грн.
П. 1.5 Договору - загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7 000,00 грн в грошовому виразі та 58,162 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 17000,00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
П. 1.5.1 Договору - комісія за надання кредиту: 1 900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
П. 1.5.2 Договору - проценти за користування кредитом: 5 100,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
П. 1.6 - стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
П. 1.7 - тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору.
Згідно п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Відповідно до п. 2.2.1 та 2.2.3 договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору.
Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6. договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованості зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановлено п.1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюєте до письмової) згоди позичальника.
Відповідно до п. 2.3.1.2 Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій).
Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту)
Відповідно до додатку № 1 та додатку №2 до договору про споживчий кредит № 4363258 від 12.05.2021, які містять графік платежів та паспорт споживчого кредиту за договором, відповідно до якого: визначено дату платежу 11.06.2021, сума кредиту 10000,00 грн, проценти за користування кредитом 5100,00 грн, комісія за надання кредиту 1 900,00 грн, загальна вартість кредиту 17 000,00 грн (а.с. 50-51).
Анкета-заява на кредит № 4363258 від 12.05.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан» (а.с. 11).
Разом із позовною заявою позивач надав розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає – 37000,00 грн , з якого 10000,00 грн за тілом кредиту ; 25100,00 заборгованість за відсотками, 1900,00 грн заборгованість по комісії .
Встановлено, що договір було пролонговано з 12.06.2021 по 10.08.2021 шляхом продовження користування кредитними коштами, що не суперечить умовам п. 2.3 кредитного договору. 
Згідно умов п. 2.3.1.2. кредитного договору вказано, що загальний термін пролонгації не може перевищувати 60 днів, і у випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що факт отримання відповідачем кредитних коштів доведено належними та допустимими доказами, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконував.
Тому, відповідач зобов`язаний повернути позивачу, який набув право вимоги за Договором про споживчий кредит № 4363258 (індивідуальна частина) від 12.05.2021 борг у розмірі 35100,00 грн., який складається з: 10000,00 грн - заборгованість за тілом; 25100,00 грн - заборгованість за відсотками.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необгрутнованими, а посилання відповідача на те, що відповідач не укладав договір є безпідставним.
Згідно платіжного доручення № 46049197 від 12.05.2021, яке є первинним бухгалтерським документом відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок НОМЕР_1 (а.с. 23 зворот). 
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», фінансова компанія має право надавати фінансову платіжну послугу з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії лише за умови, що така фінансова послуга поєднується з іншими видами фінансових послуг, передбаченими пунктами 1-5 частини першої цієї статті.
Кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю – ідентифікатора.
Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.  Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Таким чином, кредитний договір від 12.05.20214 №4363258 був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника – ОСОБА_1 , який створений в інформаційно – телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» та розміщений в особистому кабінеті позичальника. Для підписання кредитного договору позичальник використав одноразовий ідентифікатор ,який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитного договору.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» , електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. 
Колегія суддів вважає, що зобов?язання за кредитним договором мають виконуватися.
Відповідач у свою чергу не довів належними та допустимими доказами, що ним не було укладено кредитного договору.
Матеріали справи не містять доказів того, що від імені відповідача хтось інший уклав цей кредитний договір, або хтось використав його ідентифікуючі дані в шахрайських діях.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Крім того, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України  судом першої інстанції було здійснено правильний розподіл судових витрат між сторонами.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2024 року - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                                        О.Л. Дуковський

Судді:                                                                Л.М. Дьомич 

О.А. Письменний