П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
22 травня 2025 року                                                                                      м. Київ
         
Справа №760/18032/20
Провадження: № 22-ц/824/9793/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Желепи О. В., Нежури В. А., 
секретар Лаврук Ю. В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Василевського Олександра Леонідовича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»
на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кицюк В. С.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування,
у с т а н о в и в:
 
            В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 12 червня 2020 року на перехресті вул. Центральна та вул. 162-а Садова в м. Києві відбулась ДТП за участю тз Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та тз Бентлі, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 ДТП сталось з вини ОСОБА_2 , що також встановлено постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року. Цивільно-правова відповідальність водія тз Тойота на момент ДТП застрахована на підставі полісу №ЕР-111081621 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тз №97-2801-20-00388 від 10 квітня 2020 року в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Вказує, що 12.06.2020 року оцінювачем складено протокол технічного огляду тз Бентлі , 15 червня 2020 року до відповідача подана заява про виплату страхового відшкодування, 24 червня 2020 року оцінювачем складено інший протокол технічного огляду тз Бентлі. 03.07.2020 на замовлення відповідача складено звіт №4346 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням тз, за результатами якого вартість збитків тз Бентлі становить 92326,49 грн. В подальшому, 08.07.2020 року та 09.07.2020 року власником тз Бентлі на ім`я відповідача подано заяви про надання для ознайомлення протоколів огляду та відповідної оцінки. 13.07.2020 року відповідач замовив ще один звіт №4085 про оцінку вартості збитків, висновком якого змінено вартість збитків, яка вже становила 163681,08 грн. Оскільки він, позивач, вважав встановлений розмір збитків заниженим, він звернувся до КНДІСЕ з метою проведення експертизи, за результатами надано висновок, що вартість матеріального збитку становить 228994,17 грн. Однак, відповідач відмовився виплачувати відшкодування у розмірі 228994,17 грн та виплатив суму у розмірі 139394,59 грн. За таких обставин просив суд стягнути страхове відшкодування у розмірі 89599,58 грн, що становить різницю між вартістю матеріального збитку за висновком експерта та фактично виплаченою сумою відповідачем. Крім того, зазначає про стягнення пені за прострочене виконання грошового зобов`язання, витрат на проведення експертизи. Щодо моральної шкоди, зазначив, що шкода полягає у душевних стражданнях позивача через дії відповідача, які спрямовані на невиконання своїх зобов`язань та спроби зменшити розмір страхових виплат (а.с.1-88, 96-126). 
            Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 89599,58 грн.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 589,14 грн.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1765,15 грн.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1020 грн.
Не погодившись із таким судовим рішенням, Василевський О. Л. в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процессуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду просив скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.
На обгрунтування доводів апеляцінйої скарги зазначив, що судом першої інстанції в основу рішення було покладено висновок експерта №18339/20-54 від 22.07.2020 року, однак, звертає увагу на те, що такий висновок є недопустимим доказом, у зв`язку з тим, що експертом Матвеївим В. В. при складанні данного висновку було допущено порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортих засобів. Відмічає, що експерт склав ремонтну калькуляцію, не проводячи технічного огляду КТЗ позивача, за відсутності фотографій та протоколу огляду, що є недопустимим порушенням методики.  
За таких обставин вважає, що єдиним належним доказом у справі щодо розміру збитку є звіт № 4085, за результатами якого вартість збитків становить 163 095, 08 грн.
 Крім зазначеного, звертає увагу суду на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених судом першої інстанції при вирішенні питання про розмір підлягаючого стягненню відшкодування, а також неправомірне задоволення позовних вимог про компенсацію витрат на автотоварознавчу експертизу, пеню та моральну шкоду. Зокрема, вказує, що судом не було враховано, що позивач не надав доказів фактичного здійснення ремонту транспортного засобу у платника ПДВ, не підтвердив заміну конкретних деталей або проведення робіт, а представлені рахунки (зокрема, №1061594, №IJ-0002400, №ТЛ-0002416, №ТЛ-0002596) є лише орієнтовними (попередніми) документами, наданими на його ж прохання.
Звертає увагу, що згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування...", доплата у межах суми ПДВ можлива лише за умови надання підтвердження фактичної оплати ремонту, що у матеріалах справи відсутнє.
Звертає увагу й на те, що страхове відшкодування не включає ПДВ, якщо ремонт здійснено у суб`єкта, який не є платником ПДВ, або якщо ремонт взагалі не проведено - відповідно до позиції, викладеної у численних постановах Верховного Суду (справи №185/11374/15-ц, №619/2671/16-ц, №296/10171/14-ц, №642/3377/16-ц).
Відмічає, що ПАТ «СК «УСГ» здійснило огляд транспортного засобу у передбачений законом строк, що підтверджується протоколом огляду від 19.06.2020 року, а отже, позивач не мав правових підстав для проведення альтернативної експертизи за власним вибором без узгодження зі страховиком, а тому понесені витрати не підлягають відшкодуванню (позиція ВС у справі №301/1075/15 від 25.04.2018 р.).
Вважає, що ПАТ «СК «УСГ» виконало зобов`язання зі страхового відшкодування в повному обсязі, що виключає наявність заборгованості або підстав для нарахування пені в сумі 589,14 грн.
Щодо відшкодування моральної шкоди, зазначив, що відповідно до ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування...", така шкода підлягає компенсації лише в разі наявності шкоди здоров`ю. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 внаслідок ДТП 12.06.2020 року, а тому, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.
Отже, вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст. 22, 1191, 1166 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також усталеної практики Верховного Суду.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні адвокат Лагомін А. А. в інтересах ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав їх необґрунтованими.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 12 червня 2020 року на перехресті вул. Центральна та вул. Садова 162-а в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Тойота», днз НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Бентлі», днз НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . 
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн на користь держави. (а. с.99-101).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Отже, внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Бентлі», який на праві власності належить ОСОБА_5 (а.с.10-11).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована на підставі полісу №ЕР-111081621 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №97-2801-20-00388 від 10 квітня 2020 року у ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова група», ліміт відповідальності за договором становить 300000 грн (а. с.13-14).
15.06.2020 року до ПАТ «УСГ» звернувся ОСОБА_2 з повідомленням про ДТП від 15.06.2020 року та надав схему ДТП.
В той же день, до ПАТ «УСГ» звернувся ОСОБА_1 з повідомленням про ДТП та надав відповідну схему ДТП, крім того, просив здійснити виплату страхового відшкодування в результаті ДТП 12 червня 2020 року, внаслідок якої завдано шкоду тз Бентлі (а. с.12).
19.06.2020 року та 24.06.2020 року складено протоколи технічного огляду тз Bentley Continental, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.17-18, 19-20).
ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» складено звіт №4346 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 03 липня 2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту тз Бентлі становить 96901,03 грн, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ 92326,49 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 90971,99 грн (а. с.21-25).
ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» складено звіт №4085 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 13 липня 2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту тз Bentley Continental, д.н.з. НОМЕР_2 становить 458383,88 грн, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ 163681,08 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 140095,07 грн (а. с. 31-35).
Згідно висновку за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 22 липня 2020 року №18339/20-54 експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Матвеїва В. В., вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику відновленого автомобіля марки BentleyContinental, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом та у цінах на дату ДТП, що трапилась 12 червня 2020 року, складає 228994,17 грн (а. с.47-59).
Відповідно до копії квитанції №МР_АВ240898GMR_14848951 від 24 липня 2020 року сплачено 1765,15 грн КНДІСЕ за проведення експертизи №18339/20-54 (а. с.44) та копії акту здачі-приймання висновку автотоварознавчого дослідження №18339/20-54 (а. с.46).
ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» квитанціями від 28 липня 2020 року перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 129350,00 грн та 10044,59 грн (а. с.81, 82).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність за відшкодування шкоди від ДТП у межах страхової суми несе саме страховик, ПАТ «СК «Українська страхова група». Згідно з висновком експерта, наданого позивачем, вартість збитків становить 228?994,17 грн, а ліміт страхового відшкодування  становить 300?000 грн. Отже, оскільки відповідач не надав контрдоказів, суд визнав висновок експерта, наданого позивачем, належним доказом. Відтак, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги у частині стягнення 89?599,58 грн, як різниці між фактичними збитками та виплатою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, у зв`язку з тим, що суд визнав обгрунтованим висновок експерта, проведенного на замовлення позивача, суд дійшов висновку про те, що відповідач має відшкодувати позивачу витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1765,15 грн.
Також суд зазначив, що, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень ч.2 ст.625 ЦК України, а відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення пені у розмірі 589,14 грн підлягають задоволенню.
При цьому, суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, виходив з того, що позивачем доведений факт наявності моральної шкоди, що завдана йому діяннями відповідача з неналежної виплати суми страхового відшкодування та полягає у моральних переживаннях і душевних стражданнях, а тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що на користь позивача підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 1000 грн.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628.1475.19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.
Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Водночас, у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано дії як водія, транспортного засобу, причетного до ДТП, тобто потерпілого, так і страховика.
Пунктом 2.1 статті 2 цього Закону передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
У пункті 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).
Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.
Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
В постанові від 21 березня 2018 року у справі №569/13697/15-ц, залишаючи без змін рішення апеляційного суду, Верховний Суд звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.
Крім того, у постанові від 10 червня 2020 року у справі №333/2096/17 Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок експерта, за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 22.07.2020 року №18339/20-54 Матвеїва В. В. виходив з того, що відповідачем, в ході судового розгляду, не заявлалося клопотання про призначення експертизи у справі, як і не подано власного висновку експерта на спростування доводів позивача. При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою, що такий висновок, в першу чергу, складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
Як слідує з матеріалів справи, експерт Матвеїв В. В. у відповідності до вимог Методики, а саме п. 5.1, п. 5.5, п. 8.5, не проводив технічний огляд автомобіля. 
Колегія суддів зветрає увагу на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду  у постанові від 27.03.2019 року у справі №752/16797/14-ц, в якому зазначено, що «відповідно до п. 8.5. Методики товарознавчої екчпертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої  Наказом Міністерства юстиції Уйкраїни, Фонду державного майна України від 24.112003 року №14/2/2092 калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду колісного транспортного засобу.
Оскільки звіт №4088/07/14-2 складений без огляду автомобіля Opel Astra та без урахування вартості залишків останнього, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано не взяли цей звіт до уваги».
Аналогічні правові позиції викладені також в постановах Верховного Суду у справах: №607/14918/15 ц від 20.03.2019 року; №202/7844/16 від 16.05.2019 року; №703/4445/15-ц від 04.09.2019 року.
При цьому, як убачається з ремонтної калькуляції №F18339/20 від 01.07.2020 року, яка долучена до Звіту КНІДСЕ при розрахунку вартості матеріального збитку були враховані запчастини (КД 1681, 1687, 7047,7053, 7057, 7087, 7103), які не мають пошкоджень. 
Дані обставини підтверджуються протоколом технічного огляду від 19.06.2020 року та протоколом технічного огляду від 24.06.2020 року, що були складені представниками незалежної експертної компанії ТОВ «СЗУ Україна Конслатинг» оцінювачем Мотричем С. Ю. під час огляду пошкодженого автомобілю Бентлі, у присутності позивача, про що свідчить його підпис на зазначених протоколах.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідь на заяву позивача від 07.08.2020 щодо не включення до кошторису Звіту №4085 окремих запчастин, зазначених у протоколах техогляду від 19.06.2020 та 24.06.2020, складених оцінювачем ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» Мотричем С. Ю. , ПАТ «СК «УСГ» повідомило наступне:
Підшипник маточини: у протоколі вказано лише на необхідність заміни. Страховик погодиться на компенсацію витрат за цю деталь лише після документального підтвердження її пошкодження під час ремонту. У такому випадку можливе проведення додаткового огляду і доплата за деталь.
Хромовані молдинги крила та лівих дверей: включені до калькуляції №4085 як малоцінні деталі на суму 8?420,08 грн з ПДВ.
Рульова тяга і наконечник: входять до складу рульового механізму, який включено в кошторис (КД: 7300).
Накладка лівого порога: її ремонт і фарбування також враховані у калькуляції (КД: 2207).
Станом на 11.08.2020 року страховик визначив та виплатив страхове відшкодування відповідно до чинного законодавства.
Перегляд суми можливий:
у частині заміни підшипника маточини - за наявності підтвердження пошкодження;
у межах суми ПДВ - за умови надання підтвердження фактичної оплати ремонту (відповідно до пп. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
У зв`язку із встановленими вище обставинами, колегія суддів доходить висновку про те, що єдиним належним та допустимим доказом у справі про розмір шкоди є Звіт №4085, згідно з яким вартість збитків становить 163?095,09 грн (включаючи ПДВ), або 140?095,07 грн - без ПДВ, який було виконано на замовлення ПАТ «СК «УСГ».
Суд першої інстанції, приймаючи до уваги та беручи за основу висновок №18339/20-54, що виконаний на замовлення позивача, не взяв до уваги встановлені колегією суддів обставини, а саме, те, що такий звіт виконаний з порушенням принципів методичних підходів та методів оціночних процедур, а тому, такий звіт не можна вважати достовірним та обґрунтованим. 
Отже, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, відтак у задоволенні вимог про стягнення пені та витрат на автотоварознавче дослідження слід відмовити, оскільки ці вимоги є похідними від основної вимоги - стягнення різниці страхового відшкодування.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, колегія суддів відмічає наступне.
Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди моральна шкода, у ромірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
При розрахунку розміру моральної шкоди необхідно враховувати розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої особи та множити її на 5%. 
Відповідно до ст. 2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивліьним кодексом України, ЗУ «Про страхування», та іншими законами України. Якщо норми цього закону передбачають інше, ніж положення актів цивільного законодавства, то застосовуються норми цього закону. 
Відтак, розрахунок розміру моральної шкоди необхідно здійснювати, на підставі ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вираховувати її розмір безпосередньо з розміру заподіяної позивачу шкоди злоров`ю.
Водночас, оскільки страхове відшкодування ПАТ «СК «УСГ» за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 не проводило та в дорожньо-транпортній пригоді, яка мала місце 12 червня 2002 року, шкоди здоров`ю завдано не було, моральна шкода не може бути стягнутой, а відтак, задоволення судом першої інстанції моральної шкоди у розмірі 1?000 грн є безпідставним, оскільки не обґрунтоване жодними доказами та суперечить вимогам закону.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено обставини справи щодо наявності шкоди здоров`ю, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції,  обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Поза увагою суду першої інстанції залишилися норми цивільного процесуального закону, відповідно до яких обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, а також захист порушеного права особи, яка звернулася до суду.
За таких підстав, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові, а відтак, апеляційна скарга Василевського О. Л. в інтересах ПАТ «Страхова компанія «УСГ» підлягає задоволенню.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи па новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Отже, з ОСОБА_1 на користь відповідача  підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги  у розмірі 1530  грн.
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Василевського Олександра Леонідовича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» задовольнити.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.
Стягнути з   ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (код ЄДРПОУ 30859524, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А) витрати по сплаті судового збору  у розмірі 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
 
Повне судове рішення складено 05 червня 2025 року.

 
Головуючий                                                                                    Т. О. Невідома

 
Судді                                                                                                 О. В. Желепа

 
                                                                                                          В. А. Нежура