КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 квітня 2025 року
справа № 757/26553/21-ц
                                         
провадження № 22-ц/824/7770/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Шереметьєвій М.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Українська залізниця» - Редевич Оксани Миколаївни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року, постановлене під головуванням судді Григоренко І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до                         АТ «Українська залізниця», в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ                              АТ «Українська залізниця» № 842/ОС від 16.04.2021 року про припинення трудового договору та звільнення з 21.04.2021 року ОСОБА_2 з посади менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування за п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_2 на посаді менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки з 22.04.2021 року; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.04.2021 року по 24.01.2022 року у розмірі 383 553,83 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі                                   7 013,53 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на раніше займаній посаді менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки з 21.04.2021 року допустити до негайного виконання.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року позов задоволено частково. 
Визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 842/ОС від 16.04.2021 року про припинення трудового договору та звільнення 21.04.2021 року ОСОБА_1 з посади менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування за п. 11 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.
Змінено дату та підстави звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця».
Постановлено вважати ОСОБА_1 звільненим з посади менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця» 24.01.2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - закінчення строку трудового договору.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з                   22.04.2021 року по 24.01.2022 року у розмірі 383 553 грн. 83 коп.
В іншій частині позову - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ «Українська залізниця» - Редевич О.М. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, постановити нове про відмову в задоволенні позові.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: ст. 21, ч. 1 ст. 29, п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та порушення норм процесуального права, а саме: ч. 1 ст. 82, ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 263, п. 3 ч. 1 ст. 43 та ст. 180 ЦПК України. Вказувала, що мотиви ухвалення оскаржуваного рішення суперечать ст. 21, ч. 1 ст. 29, п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Так, ч. 1 ст. 29 КЗпП України не містить обов`язку для роботодавця ознайомлення працівника з посадовою інструкцією та положенням про структурний підрозділ. 
Відповідно до ч. 1 ст. 29 КЗпП України (в редакції, яка була чинна в період роботи позивача, тобто з 22.01.2021 по 21.04.2021), до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами, проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. 
Права та обов`язки працівника визначаються безпосередньо трудовим договором, якщо він укладений у письмовій формі. Вказувала, AT «Укрзалізниця» надано належні докази на підтвердження невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді. Жоден наданий Відповідачем доказ не був оцінений судом як неналежний або недопустимий. Суд першої інстанції обмежився лише загальною фразою, що AT «Укрзалізниця» не надало належних, достатніх та допустимих доказів на спростування викладених обставин, що порушує ст. 263 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 - Симоненко Д.Є. заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, наголошував, що відповідач цілком ігнорує факт повторного надання позивачу завдання на випробувальний строк після успішного виконання попереднього. Трудовим договором не конкретизовано посадові обов`язки позивача, а посадова інструкція була відсутня як така, тому неможливо зробити висновок про невідповідність позивача займаній посаді. Відповідач штучно створив для позивача умови, за яких неможливо було виконати повторне завдання на випробувальний термін. Відповідач робить помилковий висновок у апеляційні скарзі, що сторони визнали, які саме трудові обов`язки мав позивач, у зв`язку з чим є хибним твердження про порушення судом ч. 1 ст. 82, 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
Постановою Верховного Суду від 29.01.2025 року у задоволенні клопотання                                АТ «Українська залізниця» про закриття касаційного провадження відмовлено.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Симоненко Дмитро Євгенович, задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив з того, що справу розглянуто в поряду спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи всупереч ст. 368 ЦПК України.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлено, що 21.01.2021 року між АТ «Укрзалізниця», в особі Голови правління Жмака В.М. та виконуючого обов`язки члена правління Синякова І.О., які діяли на підставі Статуту АТ «Укрзалізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.05.2020 року № 452), та ОСОБА_1 було укладено письмовий трудовий договір № 35-2021 (далі - Трудовий договір), відповідно до п. п. 1.3. якого, ОСОБА_1 призначено на посаду менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки АТ «Українська залізниця», зі строком випробування на три місяці. Строк дії трудового договору встановлено за згодою сторін з 22.01.2021 року до 24.01.2022 року (том 1 а. с. 90 - 97).
На підставі наказу (розпорядження) АТ «Укрзалізниця» № 136/OC від 21.01.2021 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки АТ «Українська залізниця» на умовах трудового договору на строк з 21.01.2021 року до 24.01.2022 року (том 1 а. с. 98).
Відповідно до змісту наказу АТ «Укрзалізниця» № 136/OC від 21.01.2021 року та п. 1.5 Трудового договору, ОСОБА_1 на підставі вимог ст. ст. 26, 27 КЗпП України, встановлено строк випробування на три місяці до 21.04.2021 року.
19.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голови правління АТ «Укрзалізниця» із заявою, в якій просив призначити його на посаду менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки АТ «Українська залізниця» на умовах трудового договору строком з 22.01.2021 року до 24.01.2022 року включно зі строком випробування три місяці та повідомив, що він не належить до категорії осіб, з якими відповідно до ст. 26 КЗпП України не може встановлюватись строк випробування (том 1 а. с. 156).
06.04.2021 року ОСОБА_1 були надані завдання на період строку випробовування, які полягали в успішному проходженні курсів на порталі розвитку знань: «Кодекс етики», «Політика запобігання та протидії корупції АТ «Укрзалізниця», ініціюванні розробки Порядку проведення психофізіологічного дослідження із застосування поліграфу в Товаристві, наданні проекту такого порядку із супровідними документами для винесення вказаного питання на розгляд правління, проведенні інтерв`юванні, у тому числі, за згодою особи, психофізіологічне дослідження з використанням поліграфа, виконанні окремих доручень керівництва Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця».
06.04.2021 року ОСОБА_1 ознайомився з переліком завдань і методикою оцінки виконання завдань, що підтверджується його підписом на документі «завдання працівнику на період строку випробування 22.01.2021 - 21.04.2021». Під час ознайомлення із завданням ОСОБА_1 не заявив жодних зауважень чи заперечень, тобто цілком з ними погодився, про що свідчить його власноручний підпис (том 1 а. с. 107- 110).
Листом за підписом в.о. Директора Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця» Шевченка О.В. від 13.04.2021 року ОСОБА_1 була надана вказівка у термін до 08 год. 00 хв. 15.04.2021 року забезпечити надання звіту по кожному пункту Завдання, встановленого йому на період строку випробування (том 1 а. с. 168).
ОСОБА_1 на виконання вказівки в.о. Директора Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця» Шевченка О.В., було направлено звіт по кожному пункту Завдання, встановленого на період строку випробування (том 1 а. с. 169 - 182).
У доповідній записці від 15.04.2021 року за вих. № ЦЦБ-12/2106, складеною в.о. Директора Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця» Шевченком О.В. на ім`я в.о. Голови правління АТ «Укрзалізниця», доведено до відома керівника, що ОСОБА_1 , якого було прийнято 22.01.2021 року на посаду менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки АТ «Українська залізниця» зі строком випробування 3 місяці, не відповідає цій посаді та внесено пропозицію звільнити останнього за п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (том 1 а. с. 198).
16.04.2021 ОСОБА_1 було вручено повідомлення про звільнення за результатами випробування, в якому останній повідомляється про встановлення невідповідності його займаній посаді під час строку випробування і його звільнення 21.04.2021 року на підставі п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (том 1 а. с. 200).
3гідно наказу АТ «Укрзалізниця» № 842/ОС від 16.04.2021 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено 21.04.2021 року на підставі п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (том 1 а. с. 100).
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з урахуванням ч. 2 ст. 28 КЗпП України про те, що звільнення має відбуватися за наступних умов: 1) встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі; 2) письмове попередження працівника про звільнення за три дні; 3) звільнення проводиться протягом строку випробування.
Відповідно до п. 1 ст. 29 КЗпП України, до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про: 1) місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи; 2) визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами; 3) права та обов`язки, умови праці; 4) наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а також про право на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору - під підпис; 5) правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку, а також про положення колективного договору (у разі його укладення); 6) проходження інструктажу з охорони праці, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони; 7) організацію професійного навчання працівників (якщо таке навчання передбачено); 8) тривалість щорічної відпустки, умови та розмір оплати праці; 9) процедуру та встановлені цим Кодексом строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися працівник і роботодавець.
Як визначено у ст. 31 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.
Суд першої інстанції зауважував, що одного рішення роботодавця про звільнення працівника як такого, що не пройшов випробування, недостатньо. Воно має бути документально обґрунтованим. Так, якщо працівника прийнято на роботу з випробувальним строком, то він має отримувати завдання відповідно до посадових обов`язків, звітувати за їх виконання, а особа, в підпорядкуванні якої знаходиться працівник, контролювати їх виконання. Водночас випадки, коли працівник у період випробування не виконував завдання чи виконував його незадовільно, повинні бути документально зафіксовані (акти, службові й доповідні записки).
При цьому, при звільненні через незадовільні результати випробування у наказі про звільнення та у трудовій книжці слід посилатися на п. 11 ст. 40 КЗпП України. Таке звільнення слід розглядати як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (з ініціативи роботодавця), оскільки ця підстава вказана у ст. 40 КЗпП України. До наказу про звільнення додається документ, що підтверджує невідповідність працівника займаній посаді.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.12.2019 року у справі № 522/3864/18.
Суд першої інстанції вказував на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів виконання передбаченого п. 1 ст. 29 КЗпП України обов`язку щодо ознайомлення ОСОБА_1 з посадовою інструкцією та положенням про структурний підрозділ, що, у свою чергу, виключає можливість встановлення невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі.
АТ «Укрзалізниця» не надало належних, достатніх та допустимих доказів на спростування викладених обставин.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування наказу АТ «Укрзалізниця» про припинення трудового договору та звільнення з 21.04.2021 року ОСОБА_1 з посади менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування за п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Також суд стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.04.2021 року по 24.01.2022 року становить 383 553,83 грн.
Колегія суддів не погоджується з цим висновком з огляду на наступне. 
Частина  2 ст. 28 КЗпП України, передбачає, що у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.
Розірвання трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу, даючи згоду на випробування, фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято.
Підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий.
При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.
Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 374/274/18-ц (провадження № 61-13082св19).
У постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі № 826/12446/17 вказано, що у період випробувального терміну суб`єкт призначення з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатність виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки. У разі, якщо суб`єкт призначення в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право його звільнити з причини незадовільного результату випробування. При цьому суб`єкт призначення самостійно визначає, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено, і, визначаючи у цьому контексті критерії якості виконання роботи за посадою, наділений певною свободою розсуду.
Задовольняючи позовну вимогу про незаконним та скасування наказу AT «Укрзалізниця» № 842/ОС від 16.04.2021 року про припинення трудового договору, Печерський районний суд м. Києва виходив з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів виконання передбаченого п. 1 ст. 29 КЗпП України обов`язку щодо ознайомлення ОСОБА_1 з посадовою інструкцією та положенням про структурний підрозділ, що, у свою чергу, виключає можливість встановлення невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі.
Проте, такі мотиви ухвалення оскаржуваного рішення суперечать ст. 21, ч. 1 ст. 29, п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Так, ч. 1 ст. 29 КЗпП України не містить обов`язку для роботодавця ознайомлення працівника з посадовою інструкцією та положенням про структурний підрозділ.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 КЗпП України (в редакції, яка була чинна в період роботи Позивача, тобто з 22.01.2021 по 21.04.2021), до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний:
1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.
КЗпП України не встановлює вимог про те, що права та обов`язки працівника визначаються виключно посадовою інструкцією.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України (в редакції, яка була чинна в період роботи позивача, тобто з 22.01.2021 по 21.04.2021), трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Таким чином, права та обов`язки працівника визначаються безпосередньо трудовим договором, якщо він укладений у письмовій формі.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.01.2021 між Позивачем та Відповідачем було укладено письмовий трудовий договір № 35-2021 (далі Трудовий договір).
Відповідно до п. 1.3. Трудового договору, Працівник призначається на посаду менеджера відділу внутрішньої безпеки Офісу з безпеки AT «Укрзалізниця».
Згідно п. 1.6. Трудового договору, сторони у своїй діяльності керуються Конституцією і законами України, Законом України «Про запобігання корупції», актами Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, вимогами Кодексу етики AT «Укрзалізниця», Політики запобігання та протидії корупції AT «Укрзалізниця», Антикорупційної програми Товариства, Статутом AT «Укрзалізниця», розпорядчими документами, рішеннями наглядової ради та правління AT «Укрзалізниця», Правилами внутрішнього трудового розпорядку, іншими локальними нормативно-правовими актами Роботодавця (далі - локальний акт Роботодавця) та нормативно-правовими актами України.
Працівник діє на підставі положення про структурний підрозділ, посадової інструкції та в межах повноважень, передбачених довіреністю (у разі видачі), іншими локальними актами роботодавця та цим договором.
Згідно п. 2.1.3. трудового договору, працівник зобов`язаний вчасно виконувати доручення роботодавця, рішення, накази, інші вказівки органів управління роботодавця, статут AT «Укрзалізниця», вимоги законодавства України та інших нормативно-правових актів (у тому числі локальних актів роботодавця).
Відповідно до п. п. 2.1.7. трудового договору, працівник зобов`язується знати та дотримуватися положень, принципів та норм Кодексу етики AT «Укрзалізниця», принципів і стандартів щодо запобігання та протидії корупції у діяльності Товариства, визначених Політикою запобігання та протидії корупції AT «Укрзалізниця», правил і процедур Антикорупційної програми Товариства, вимог локальних актів, які регулюють діяльність роботодавця та його структурних підрозділів.
Згідно п. 1.1. Положення про Офіс з безпеки AT «Укрзалізниця», затвердженого протоколом №Ц-45/106 Ком.т. засідання правління AT «Укрзалізниця» від 20.11.2020 року (далі - Положення про Офіс з безпеки AT «Укрзалізниця»), Офіс з безпеки AT «Укрзалізниця» (далі - Офіс) є структурним підрозділом апарату управління акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Товариство).
Згідно п. 3.1. Положення про Офіс з безпеки AT «Укрзалізниця», Офіс відповідно до покладених на нього завдань розробляє проекти нормативних документів з питань інформаційної безпеки товариства, запобіганням економічним правопорушенням, вносить пропозиції керівництву Товариства щодо вжиття заходів реагування, а також підвищення якості та ефективності роботи за цими напрямами.
Відповідно до п. 3.18 Положення про Офіс з безпеки AT «Укрзалізниця», Офіс відповідно до покладених на нього завдань за дорученням правління, голови правління або членів правління Товариства в межах своєї компетенції проводить співбесіди з кандидатами на працевлаштування, працівниками Товариства при проведенні згідно зі встановленим порядком та Номенклатурою посад голови правління Товариства. У разі необхідності, за наявності ознак недоброчесності, за згоди особи забезпечує проведення інтерв`ювання таких осіб, психофізіологічне дослідження.
Таким чином, згідно Трудового договору та положення про структурний підрозділ Офіс з безпеки AT «Укрзалізниця», до посадових обов`язків позивача входило проведення інтерв`ювання та психофізіологічних досліджень кандидатів на працевлаштування та працівників.
Водночас, у період випробувального терміну роботодавець з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатності виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки за трудовим договором. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право розірвати з працівником трудовий договір з причини незадовільного результату випробування. Прийняти таке рішення роботодавець має право в будь-який час протягом іспитового строку, в тому числі не чекаючи дня закінчення цього строку. При цьому, роботодавцеві надано право самостійно визначати, чи відповідає працівник роботі, на яку його прийнято.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 823/3540/14. Подібний висновок викладено і у постанові Верхового Суду від 22.07.2020 №826/12446/17.
У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 826/12446/17 вказано, що у період випробувального терміну суб`єкт призначення з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатність виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки. У разі, якщо суб`єкт призначення в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право його звільнити з причини незадовільного результату випробування. При цьому суб`єкт призначення самостійно визначає, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено, і, визначаючи у цьому контексті критерії якості виконання роботи за посадою, наділений певного свободою розсуду.
06.04.2021 року ОСОБА_1 були надані завдання на період строку випробування, які полягали в успішному проходженні курсів на порталі розвитку знань: «Кодекс етики», «Політика запобігання та протидії корупції AT «Укрзалізниця», ініціюванні розробки Порядку проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфі в Товаристві, наданні проекту такого порядку із супровідними документами для винесення цього питання на розгляд правління, проведенні інтерв`юванні, у тому числі за згодою особи, психофізіологічне дослідження із використанням поліграфа, виконанні окремих доручень керівництва Офісу з безпеки AT «Укрзалізниця».
06.04.2021 р. ОСОБА_1 ознайомився з переліком завдань і методикою оцінки виконання завдань, що підтверджується його підписом на документі «завдання працівнику на період строку випробування 22.01.2021 - 21.04.2021».
Листом від 13.04.2021 вих. № ЦЦБ-12/2084, ОСОБА_1 була надана вказівка в термін до 08:00 15.04.2021 забезпечити надання звіту по кожному пункту Завдання, встановленого на період строку випробування.
ОСОБА_1 своєму керівнику в.о. директора Офісу з безпеки Шевченку О.В. було надано звіт по кожному пункту Завдання на період строку випробування.
За результатами розгляду звіту, 15.04.2021 року керівником позивача в.о. директора Офісу з безпеки Шевченком О.В. була встановлена невідповідність працівника займаній посаді.
Зокрема, у доповідній записці вих. № ЦЦБ-12/2106 зазначається, що в період випробування ОСОБА_1 поставлено завдання ініціювати розробку Порядку проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа в Товаристві, надати керівнику Офісу з безпеки проект такого Порядку із супровідними документами для винесення цього питання на розгляд правління.
ОСОБА_1 зазначене завдання не виконано, а саме, не підготовлено (відповідно до вимог, встановлених Порядком підготовки, винесення питання на розгляд правління AT «Укрзалізниця» та здійснення контролю за виконанням його рішень і доручень): доповідну записку на ім`я керівника AT «Укрзалізниця» з обґрунтуванням необхідності прийняття такого акту; проект рішення правління; супровідний лист до відповідальних структурних підрозділів на розгляд і перевірку для подальшого погодження. Крім того, встановлено, що наданий ОСОБА_1 проект Проекту вже раніше розроблявся іншим працівником і надавався на погодження ЦУАДО, ЦЦУП, АЦУР та ЦЮ листом від 18.11.2020 №ЦБ-12/2648.
16.04.2021 року ОСОБА_1 було вручено повідомлення про звільнення за результатами випробування, в якому ОСОБА_1 повідомляється про встановлення невідповідності його займаній посаді під час строку випробування і його звільнення з 21.04.2021 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що роботодавцем не порушено процедуру звільнення за п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Українська залізниця» - Редевич Оксани Миколаївни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року - задовольнити.  
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року - скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення наступного змісту.
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 25 квітня 2025 року.
 
Суддя-доповідач
Судді