Справа № 128/2643/24 
Провадження № 33/801/332/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач: Береговий О. Ю.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2025 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О. Ю.,
за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Шиманського В. М.,
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 18 березня 2025 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №258197 від 24 червня 2024 року, цього ж дня о 21.15 год. у с. Березина, Барське шосе, Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Silverado», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у лікаря-нарколога в КНП «Соціотерапія», висновок №0685 від 24 червня 2024 року, результат – позитивно. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 березня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі – закрити у зв`язку із відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що ним заперечувався факт перебування у наркотичному сп`янінні, а тому за його клопотанням у справі призначалася судово-хімічна експертиза. Згідно висновку експерта за результатами проведеної експертизи в сечі амфетаміну, похідних барбітурової кислоти, алкалоїдів групи опію, похідних 1,4-бензодіазепіну, фенотіазіну та інших похідних фенілалкіламіну, а також тетрагідроканабінолу не виявлено. Тобто даним висновком експерта фактично спростовано висновок медичного огляду №0685 від 24 червня 2024 року. Однак суд першої інстанції безпідставно вважав, що висновком експерта не спростовано факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. Також вказує, що законодавчо не врегульований механізм та порядок можливого оскарження висновків лікаря щодо проведення тестування особи на стан наркотичного сп`яніння, а, крім того, поліцейськими право ОСОБА_1 на оскарження медичного висновку не роз`яснювалося. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться доказами. Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно роз`яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
При розгляді справи судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Як убачається із матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №258197 від 24 червня 2024 року, цього ж дня о 21.15 год. у с. Березина, Барське шосе, Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Silverado», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у лікаря-нарколога в КНП «Соціотерапія», висновок №0685 від 24 червня 2024 року, результат – позитивно. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху.
До протоколу про адміністративне правопорушення додане направлення від 24 червня 2024 року на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» з метою виявлення стану сп`яніння у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 ознак сп`яніння: блідий колір обличчя, зіниці очей не реагують на світло.
Також до протоколу доданий висновок КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» №0685 від 24 червня 2024 року, з якого слідує, що на підставі даних, які містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, складеному о 22.00 годині 24 червня 2024 року, установлено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння унаслідок вживання амфетаміну ( алкотест 6820 - 0,00‰, ан. сечі на швидкий тест: (10) амфетамін – позитивно, +солі – негативно). Дата і точний час огляду: 24 червня 2024 року, 21.40 година. 
Крім того, до справи доданий відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксована подія 24 червня 2024 року за участі ОСОБА_1 . 
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення цілком доведена матеріалами справи, а саме наявними у ній вищезазначеними доказами.
Разом з тим, визнаючи висновок медичного огляду №0685 від 24 червня 2024 року доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 , суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта ДСУ «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» від 25 вересня 2024 року №3092 за результатами проведення судово-хімічної експертизи, призначеної постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року.
Так, згідно висновку експерта №0685 від 24 червня 2024 року при судово-медичній експертизі сечі ОСОБА_1 наявність в сечі амфетаміну, похідних барбітурової кислоти, алкалоїдів групи опію, похідних 1,4-бензодіазепіну, фенотіазіну та інших похідних фенілалкіламіну, а також тетрагідроканабінолу не виявлено.
Апеляційний суд вважає вказаний висновок експерта належним та допустимим доказом у справі, оскільки дослідження було проведено компетентним експертом, який має відповідний фах та був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України. Крім того, апеляційний суд вважає, що саме висновку експерта має бути надана перевага під час оцінки доказів, адже його специфічність обумовлюється тим, що експерт проводить дослідження та обґрунтовує свої висновки на підставі спеціальних наукових знань, методів та високоточних лабораторних дослідженнях, що знижує імовірність похибки. Тоді як медичний огляд проводиться лікарем-наркологом за зовнішніми ознаками та за допомогою швидких тестів, які мають нижчу чутливість.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Оскільки за результатами експертизи встановлено, що на момент керування транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, а, відтак, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме об`єктивна його сторона.
Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У зв`язку з викладеним, є розумний сумнів стосовно встановлених судом першої інстанції обставин керування  ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, оскільки надані суду першої інстанції матеріали не містять достатньо доказів, які б вказували на наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 18 березня 2025 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду О. Ю. Береговий