ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/7166/24 Головуючий 1 інстанції: Бунін Є.О.
Провадження №33/818/371/25                         Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП         

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді                                        Люшні А.І., 
- за участю секретаря                                        Кириченко А.В.,
- захисника                                                Рвачова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою захисника Рвачова О.О. на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 04 грудня 2024 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини
Судом встановлено, що 20 серпня 2024 року о 10-18 год. на 547 км автошляху Київ-Харків-Довжанський, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Cherry Amulet, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер, результат огляду - 0,44 проміле, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Рвачов О.О. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а у випадку доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, не позбавляти його права керування транспортними засобами.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Вказав, що працівники поліції не роз`яснили права, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП; не запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не є безперечним доказом по справі. Наголосив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, а право керування транспортними засобами йому необхідне для виконання бойових завдань. Вважає, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння. 

Позиції учасників апеляційного провадження
В судовому засіданні апеляційного суду захисник Рвачов О.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №114870 від 20 серпня 2024 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20 серпня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1  перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 0,44 проміле; роздруківку з алкотестеру Драгер щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду - 0,44 проміле;направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;рапорт інспектора ВРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області Халіна С.О. від 20 серпня 2024 року;дані відеозаписів з місця події від 20 серпня 2024 року.

Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
З матеріалів справи, зокрема з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається,що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, мляве мовлення.
Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.
Отже, доводи захисника ОСОБА_2 про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння носять суб`єктивний характер. 

Посилання в апеляційній скарзі на нероз`яснення працівниками поліції  ОСОБА_1  прав, суперечать даним вищенаведеного протоколу, в якому ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом, а також відсутністю заперечень з цього приводу у поясненнях (а.с.1).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, про що свідчить його підпис у акті огляду, у поліцейського були відсутні підстави для проведення повторного тестування або доставлення останнього до закладу охорони здоров`я (а.с.5).

Доводи захисника Рвачова О.О. про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом по справі, є безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, які є у матеріалах справи.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність дій інспекторів поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не приймаються до уваги, оскільки з моменту вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, передбачає накладення стягнення у виді штрафу з додатковим обов`язковим видом стягнення - позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що униможливлює призначення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, при визнанні особи винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП суд апеляційної інстанції не має законних підстав призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією цієї статті, або ж перейти до іншого виду стягнення.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. 

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про порушення ОСОБА_1  п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Рвачова О.О. залишити без задоволення, а постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 04 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                                         А.І. Люшня