П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року                                                                                     м. Київ
 
                                                                                                 Справа №753/1742/24
Апеляційне провадження №22-ц/824/4554/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                судді-доповідача:                  Соколової В.В.
                         суддів:                                   Невідомої Т.О., Поліщук Н.В.
                          за участю секретаря             Цюрпіти Д.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Заставенко М.О. 07 жовтня 2024 року у м. Києві, повний текст рішення складений 15 жовтня 2024 року, у справі  за позовом  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності,  
 
В С Т А Н О В И В
 
У січні 2024 року позивачі звернулись до суду з позовом про визнання недійсними свідоцтв, виданих Державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І. після смерті ОСОБА_5 , а саме: свідоцтва про право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0159 га, кадастровий номер 8000000000:90:011:0005, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , виданого на ім'я ОСОБА_1 , свідоцтва про право на спадщину за законом 1/4 частку земельної ділянки видане на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки видане на ім`я ОСОБА_2 та визнання права власності за ОСОБА_4 на 40/100 частин земельної ділянки, за ОСОБА_3 право власності на 20/100 спірного майна.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 жовтня 2008 між ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено та нотаріально посвідчений договір про спільну діяльність. Відповідно до умов вищевказаного Договору (п.п.1.1.1.), сторони домовилися про організацію спільної діяльності щодо будівництва магазину для продажу товарів на перетину просп. АДРЕСА_1 . При цьому, частки сторін були розподілені наступним чином: ФОП ОСОБА_5 - 40%, ФОП ОСОБА_4 - 40%, ФОП ОСОБА_3 - 20%. Згідно з п. 8.1. Договору, майно, створене сторонами внаслідок спільної діяльності, складає їх спільну власність.
В процесі спільної діяльності сторонами Договору у 2010 році було побудовано та набуто у спільну власність «Нежитловий будинок - магазин для продажу продовольчих товарів», площею 74.8 кв.м. та набуто у спільну власність земельну ділянку площею 0,0159 га, кадастровий номер: 8000000000:90:001:005, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування магазину для продажу продовольчих товарів.
На реалізацію спільної діяльності ОСОБА_5 брав грошові кошти у чоловіка позивача - ОСОБА_6 та безпосередньо у ОСОБА_4 . Також, ОСОБА_4 передавала ОСОБА_5 гроші на отримання ордера на будівництво. Крім того, ОСОБА_3 від імені ОСОБА_5 зі свого рахунку сплачував єдиний податок з фізичних осіб та оплату орендної плати за спірну земельну ділянку за період з квітня 2013 року по вересень 2022 року та перераховував оплату за договором купівлі-продажу спірної земельної ділянки в червні 2021 року.
За умовами п.6.3. та п.6.4. Договору та зі згоди інших учасників спільної діяльності, ОСОБА_5 зареєстрував на своє ім'я право власності на вищевказаний нежитловий будинок та земельну ділянку. ОСОБА_5 помер у 2023 році, спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 , на ім`я яких були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, та дружині було видано свідоцтво про право власності на частку прав спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку. Водночас за нормами цивільного законодавства спірне майно належить до об`єктів права спільної сумісної власності, а відтак видані свідоцтва порушують право власності позивачів та є незаконними.
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним  свідоцтва про право власності  та свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності - задоволено.
Визнано недійсним свідоцтво про право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0159 га, кадастровий номер 8000000000:90:011:0005, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , видане 31 жовтня 2023 року Державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І., запис у реєстрі за № 2-1163, на ім`я ОСОБА_1 ..
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0159 га, кадастровий номер 8000000000:90:011:0005, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , видане 31 жовтня 2023 року Державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І., запис у реєстрі за № 2-1165, на ім`я ОСОБА_1 .
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0159 га, кадастровий номер 8000000000:90:011:0005, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , видане 31 жовтня 2023 року Державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І., запис у реєстрі за № 2-1167, на ім`я ОСОБА_2 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 40/100 частин земельної ділянки площею 0,0159 га, кадастровий номер 8000000000:90:011:0005, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2324965380000.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 20/100 частин земельної ділянки площею 0,0159 га кадастровий номер 8000000000:90:011:0005, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2324965380000.
Рішення суду мотивовано тим, що при видачі свідоцтв про право на спадщину відповідачам, нотаріус не могла знати про обсяг частки спадщини, а тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивачів та скасування свідоцтв про право на спадщину.
Щодо визнання права власності на частку земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не було спростовано доводів позовної заяви, а тому суд здійснивши аналіз всіх обставин справи в сукупності та її матеріалів, з врахуванням визначення часток сторін відповідно до договору про спільну діяльність прийшов до висновку про задоволення позову в частині визнання права власності за позивачами на частки земельної ділянки, яка є предметом їх спільної діяльності.
 
Не погодилися із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представником подана апеляційна скарга.
В апеляційній скарзі представник відповідачів вказує на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, адже при його ухвалені суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.
Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 , дружині померлого ОСОБА_7 нічого не було відомо про укладення ним будь-яких договорів з позивачами. По закінченню терміну оренди земельної ділянки та знаходженні на ній нерухомого майна, яке перебуває у власності ФОП ОСОБА_5 виникло питання придбання у власність і земельної ділянки, тому 14 червня 2021 року за договором купівлі-продажу №454 було прийнято у власність фізичною особою ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0, 0159 га в межах, які встановлені в натурі на місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та сплачено за неї відповідно до договору суму 534000,00 грн. Таким чином, відповідачами спростовано доводи позовної заяви стосовно набуття у власність земельної ділянки площею 0,0159 га для експлуатації і обслуговування магазину продовольчих товарів в результаті спільної діяльності з позивачами. Таким чином, судом першої інстанції було прийнято необґрунтований висновок про задоволення позову в частині визнання права власності за позивачами на частки земельної ділянки, яка є предметом їх спільної діяльності.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та справедливим, а апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що сторона відповідачів намагається лише переоцінити вже встановлені судом обставини та факти. 
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Возний М.В., який також представляв інтереси відповідача ОСОБА_2 , підтримали доводи апеляційної скарги та просили про задоволення заявлених ними вимог.
Представник позивачів - адвокат Кривошей О.Ю. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, а тому колегія суддів  вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.
 
В судовому засіданні розглянуто клопотання сторони відповідача про зупинення провадження. Так представник відповідача - адвокат Возний М.В. просив зупинити провадження у справі до вступу в законну силу судового рішення у цивільній справі №753/1090/25 за позовом ОСОБА_1 . ДО ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про спільну діяльність. Колегія суддів апеляційного суду не вбачала підстав для його задоволення, оскільки провадження у справі №753/1090/25 було ініційовано після ухвалення рішення у цій справі та метою апеляційного перегляду є перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції та підставі тих  обстави, що існували на момент розгляду.  Вказане у свою чергу свідчить про відсутність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, як то визначено положеннями п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
 
Перевіряючи матеріали справи, апеляційним судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
 
ОСОБА_5 був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 18 січня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи виданого Харківською районною адміністрацією м. Києва від 30 січня 1997 року /т.1 а.с.165/.
Матеріали справи містять копію розписки ОСОБА_5 (без дати) в якій вказується, що він взяв у ОСОБА_9 1000 доларів США 12 серпня 1997 року. Також у цій розписі містяться ряд інших сум /т.1 а.с.233/.
22 грудня 1997 року ГОЛОВКИЇВАРХІТЕКТУРА КМДА було погоджено Архітектурно-планувальне завдання на тимчасове розміщення торгівельного павільйону та благоустрій прилеглої території в Харківському районі м. Києва, вул. Гмирі-Григоренка приватному підприємцю ОСОБА_5 /т.1 а.с.189-190/. 
Згідно договору про спільну діяльність від 16 лютого 1998 року, укладеного в простій письмовій формі між ФОП ОСОБА_5 і ОСОБА_10 (після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 ), сторони зобов'язуються сумісно діяти для спільної господарської мети, як-то будівництво і експлуатація торгового павільйону за адресою: мікрорайон «Осокорки Північні» перехрестя вулиці Гмирі і Григоренка. Відповідно до п. 2.2 учасники договору про сумісну діяльність, керуючись взаємною згодою, доручили ОСОБА_5 керівництво їх сумісною діяльністю, а також на нього покладається ведення спільних справ. Згідно п. 2.3 Договору, для досягнення мети, сторони роблять внески грошима чи іншим майном або трудовою участю у рівній мірі. Пунктом 2.8 Договору передбачено, що у випадку розірвання даного договору, все отримане майно і кошти розділяються порівну між учасниками договору /т.1 а.с.230,235/.
Рішенням Київської міської ради №11/445 від 06 вересня 2001 року було погоджено підприємцю ОСОБА_5 місце розташування торгівельного павільйону із збірних конструкцій на перетині АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 на частині земельної ділянки, площа якої становить 0,015 га /т.1 а.с.180-182/.
Рішенням Київської міської ради №59/1269 від 12 лютого 2004 року було передано суб`єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_5 в довгострокову оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,02 га для будівництва та обслуговування магазину для продажу продовольчих товарів на перетині АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови /т.1 а.с.198/.
20 лютого 2002 року між Київською міською радою та підприємцем ОСОБА_5 був укладений договір резервування земельної ділянки площею 0,0154 га для розташування торгівельного павільйону із збірно-розбірних конструкцій на перетині АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 /т.1 а.с.185/.
11 листопада 2022 року Головним управлінням містобудування та архітектури КМДА було погоджено приватному підприємцю ОСОБА_5 містобудівне обґрунтування розміщення торгівельного павільйону на розі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 /т.1 а.с.166-174/. 
12 серпня 2004 року між Київською міською радою та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_5 був укладений та нотаріально посвідчений договір оренди земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_5 прийняв в оренду земельну ділянку, яка розташована за адресою: перетин АДРЕСА_2 , площею 159 кв.м., кадастровий номер: 8000000000:90:011:0005. Згідно п. 3 Договору, він укладений на 10 років. Відповідно до п. 4.2 Договору, річна орендна плата на земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 відсотка від її нормативно грошової оцінки /т.1 а.с.200-202/.
25 червня 2006 року ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 , уклали в простій письмовій формі договір за яким домовилися про організацію спільної діяльності в сфері підприємницької діяльності, а саме: будівництво магазину для продажу продовольчих товарів на перетині АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; продажу продовольчих товарів у вказаному магазині, після завершення його будівництва та здачі в експлуатацію; для здійснення комерційних цілей щодо отримання прибутку для ведення господарських операцій. Сторони зобов`язались діяти спільно шляхом об`єднання майна, грошових коштів і зусиль і шляхом користування в спільній продукції раніше створених сторонами програмних засобів, технологій, що являється інтелектуальною власністю.
У розділі «Спільне майно Сторін за даною угодою» визначено, що грошові та майнові внески сторін крім інтелектуальної власності, а також майно створене або набуте сторонами внаслідок спільної діяльності, складає їх спільну власність /т.1 а.с.238-240/.
В розписці від 01 червня 2008 року ОСОБА_5 вказав, що отримав від ОСОБА_4 1250 гривень на отримання ордеру на будівництво /т.1 а.с.232/.
25 червня 2008 року Головним управління контролю за благоустроєм м. Києва КМДА був виданий Дозвіл (ордер) № 08020045 на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення у зв`язку з будівництвом магазину з облаштуванням тимчасової огорожі на період виконання робіт за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.195-196/.
У Сертифікаті відповідності КВ 000429 від 22 жовтня 2010 року  засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта: будівництво магазину для продажу продовольчих товарів на перетині АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , загальна площа визначена 74,8 кв.м., замовником об`єкта визначений ФОП ОСОБА_5 /т.1 а.с.25/ 
Згідно з свідоцтвом про право власності № 1172 В виданим Головним управлінням комунальної власності м. Києва 31 грудня 2010 року нежилий будинок - магазин для продажу продовольчих товарів, площею 74, 80 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить року на праві приватної власності ОСОБА_5 /т.1. а.с.24,203/. Право власності ОСОБА_5 було зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про державну реєстрацію від 08 лютого 2011 року /т.1 а.с.26,128,204/.
Згідно з Технічним паспортом від 12 липня 2010 року нежитловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 має загальну площу 74,8 кв.м., складається з основного приміщення 72,4 кв.м., підсобне приміщення 1,5 кв.м., вбиральня 0,9 кв.м.  /т.1 а.с.21-23/.
07 жовтня 2014 року ОСОБА_5 була видана довіреність, якою він уповноважив ОСОБА_11 бути його представником в установах та організаціях з питань, що стосуються оформлення всіх необхідних документів, які необхідні та пов`язані з відведенням земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . /т.1 а.с.229/.
Згідно з квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» у період 2013-2021 років плата за землю з фізичної особи ОСОБА_5 здійснювалась платником ОСОБА_3 /т.1 а.с.241-т.2 а.с.57/.
Відповідно до договору про спільну діяльність від 17 жовтня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 8227, укладений між фізичною особою - підприємцем - ОСОБА_5 , фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 , фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 сторони виявили бажання через спільну діяльність, укласти та підписати договір за яким сторони домовились про організацію спільної діяльності в сфері підприємницької діяльності для досягнення наступних господарських та комерційних цілей:
1.1.1. будівництва магазину для продажу товарів на перетину проспекту АДРЕСА_1 ;
1.1.2. продажу продовольчих товарів у вказаному магазині після завершення його будівництва та здачі його в експлуатацію;
1.1.3. досягнення цілей щодо отримання прибутку та ведення господарських операцій.
Відповідно до п. 2 Договору, сторони зобов`язуються діяти спільно шляхом об`єднання майна, грошових коштів і зусиль і (або) шляхом користування в спільній продукції раніше створених Сторонами програмних засобів, без даних і технологій, що являється інтелектуальною і майновою власністю Сторін.
Розділом 3 Договору, зобов`язання сторони - 1, вбачається, що ОСОБА_5 зобов`язався, серед іншого надавати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 інформацію про хід виконання спільного проекту (спільних проектів).
Згідно п. 6.1 Договору, передбачено, що ведення спільних справ за Договором здійснюється Сторонами за їх спільною згодою.
Відповідно до п. 6.3 Договору, керівництво спільною діяльністю за Договором, а також ведення спільних справ доручається ОСОБА_5 ..
Згідно п. 6.4 Договору вбачається, що ОСОБА_5 є повноважним представником  ОСОБА_4 та ОСОБА_3, керує усією спільною діяльністю та виконує усі необхідні юридичні дії та акти для досягнення поставленої за Договором мети.
Окрім того, відповідно до п. 6.5 Договору, усі фінансові операції по спільній діяльності Сторін здійснюються через розрахунковий рахунок ОСОБА_5 ..
Відповідно до п.п. 7.1, 7.2, 7.3 Договору, вбачається, що частка ОСОБА_5 складає 40 (сорок) %; частка ОСОБА_4 складає 40 (сорок) %; частка ОСОБА_3 , складає 20 (двадцять) %.
Згідно п. 8.1 Договору, грошові і майнові внески Сторін, включаючи результати інтелектуальної діяльності, а також майно створене або набуте Сторонами внаслідок спільної діяльності, складає їх спільну власність.
Відповідно до п. 9.4 Договору, кожна із Сторін не має права розпоряджатися своєю часткою загалом, майна без згоди іншої Сторони, за винятком тієї частки продукції і доходів від спільної діяльності, яка поступає в розпорядження кожної Сторони після фактичного розподілу.
Згідно п. 12.2 Договору вбачається, що взаємостосунки Сторін припиняються шляхом складання окремої угоди або акту про дострокове припинення дії цього договору.
Пунктом 14.1 Договору передбачено, що термін дії Договору - безстроково.
Як вказано в п. 15.3 Договору, він вчинений без витребування згоди дружини ОСОБА_5 , оскільки на момент укладання цього договору, він не проживає однією сім`єю з жінкою та не ведуть спільного господарства /т.1 а.с.33-38/.
Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 14 червня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 454, вбачається, що Київська міська рада в подальшому «Продавець» та ОСОБА_5 , від імені якого діяла ОСОБА_2 іменований в подальшому «Покупець», уклали договір за яким Продавець зобов`язався передати у власність, а Покупець зобов`язався прийняти у власність земельну ділянку, площею 0, 0159 га, в межах, які встановлюються у натурі (на місцевості), кадастровий номер : 8000000000:90:011:005, місце розташування - АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.1.3 Договору, цільове призначення земельної ділянки - роздрібної торгівлі та комерційних послуг; - категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Земельна ділянка продається для експлуатації та обслуговування магазину для продажу продовольчих товарів. Земельна ділянка відчужується без зміни цільового призначення.
Згідно п. 2.1 Договору, ціна продажу Земельної ділянки за цим Договором визначена на підставі Висновку про ринкову вартість земельної ділянки, складеного КП «Київський інститут земельних відносин» становить 534000 (п`ятсот тридцять чотири тисячі) гривень. 
Відповідно до Договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 17 липня 2015 року за №4 покупцем ( ОСОБА_5 ) було сплачено авансовий внесок у сумі 117579 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 53 копійки, який зараховується до сум, які покупець має сплатити за земельну ділянку.
Решта вартості земельної ділянки у сумі 416420 (чотириста шістнадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 47 копійок сплачується протягом 10 днів банківських днів від дня нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. (п.2.2 Договору)
У п. 10.6 Договору вказано, що він укладений за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , викладеною у вигляді заяв, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г. 17 травня 2021 року за реєстровим № 1384 /т.1 а.с.27-32,121-123/.
Матеріали справи також містять копію заяви ОСОБА_1 від 17 травня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г. за реєстровим № 1384 /т.1 а.с.205/.
Довідкою від 13 липня 2021 року Департамент земельних ресурсів підтвердив повне виконання ОСОБА_5 грошового зобов`язання згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14 червня 2021 року /т.1 а.с.206/.
Згідно з меморіальним ордером АТ «Альфа-Банк» від 16 червня 2021 року ОСОБА_3 , як платник, здійснив переказ коштів в розмірі 140000 (сто сорок тисяч) гривень на користь Казначейства України (ел.адм.подат), у призначенні платежу вказано: «… згідно реєстру 454, від 14.06.2021 ОСОБА_5 /т.1 а.с.231/.
Згідно з меморіальним ордером АТ «Альфа-Банк» від 17 червня 2021 року ОСОБА_3 , як платник, здійснив переказ коштів в розмірі 140000 (сто сорок тисяч) гривень на користь Казначейства України (ел.адм.подат), у призначенні платежу вказано: «… згідно реєстру 454, від 14.06.2021 ОСОБА_5 /т.1 а.с.234/.
Згідно з меморіальним ордером АТ «Альфа-Банк» від 18 червня 2021 року ОСОБА_3 , як платник, здійснив переказ коштів в розмірі 136420 (сто тридцять шість тисяч чотириста двадцять) гривень 47 копійок на користь Казначейства України (ел.адм.подат), у призначенні платежу вказано: «… згідно реєстру 454, від 14 червня 2021 року ОСОБА_5 /т.1 а.с.237/.
З Витягу з Державного земельного кадастру та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про земельну ділянку кадастровий номер: 8000000000:90:011:005, місце розташування - АДРЕСА_1 (літера А) вбачається, що право приватної власності ОСОБА_5 було зареєстровано 03 серпня 2021 року, також вбачається реєстрація обтяжень згідно з податковою заставною від 28 червня 2022 року /т.1 а.с.124-129,207/. 
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області 06 березня 2023 року /т.1 а.с.102/.
Зі спадкової справи вбачається, що після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулись його дружина ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_2 , які прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину /т.1 а.с.98-158/.
Так, згідно зі свідоцтвом про право власності від 31 жовтня 2023 року за реєстровим № 2-1163, виданого Державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори, що ОСОБА_1 є тим з подружжя, яка пережила чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям під час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке посвідчується цим свідоцтвом, складається з: земельної ділянки площею 0, 0159 га, кадастровий номер: 8000000000:90:011:0005, яка розташована по АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови /т.1 а.с.130,208/.
31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 2-1165 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину земельної ділянки площею 0,0159 га, кадастровий номер: 8000000000:90:011:0005, яка розташована по АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови /т.1 а.с.131/.
31 жовтня 2023 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 2-1165 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину земельної ділянки площею 0,0159 га, кадастровий номер: 8000000000:90:011:0005, яка розташована по АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови /т.1 а.с.134, 210/.
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 29 листопада 2023 року земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:011:0005, площею 0,0159 га зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 та   частки, за ОСОБА_2 частки /т.1 а.с.19-20,77-79,133,136, 209, 211/.
Дані про видачу свідоцтв  про право на спадщину  на належний на праві власності  ОСОБА_5   нежилий будинок - магазин для продажу продовольчих товарів, площею 74, 80 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в матеріалах спадкової справи відсутні.
 Відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку, складеним ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія» 21 грудня 2023 року, ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:011:0005, площею 0,0159 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (літера А). становить 552717 (п`ятсот п`ятдесят дві тисячі сімсот сімнадцять) гривень /т.1 а.с.42 -57/.
В листі від 04 грудня 2023 року адвокат Кривошей О.Ю. діючи від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 висунув претензію ОСОБА_1 та ОСОБА_2   вчинити всі необхідні дії по усуненню порушення прав учасників Договору про спільну діяльність від 17 жовтня 2008 року, а саме  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та визначитись з подальшою позицією щодо Договору /т.1 а.с.39-41/.
Судом першої інстанції в якості свідків були допитані позивачі ОСОБА_4 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які підтвердили обставини ведення спільної діяльності з ОСОБА_5 та вкладення у цю діяльність виключно коштів їх сім`ї.
Також судом першої інстанції був допитаній ОСОБА_11 , який пояснив, що у 2013 році погодився на пропозицію ОСОБА_3 зібрати всі необхідні документи для виділення земельної ділянки, при цьому довіреність йому надав ОСОБА_5 , але всі питання які виникали, в тому числі і щодо внесення необхідних платежів він обговорював з ОСОБА_3 .     
 
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положеннями ст.204 ЦК України визначена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. ст. 325, 328 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Положеннями ст. 1130 ЦК України визначено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.  Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.
Згідно зі ст. 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.
 
В порядку визначеному ст.ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 червня 2024 року у справі № 712/3590/22 висловив наступну правову позицію.  
Вчинення згоди іншим з подружжя на розпорядження спільним майном є одностороннім правочином, розрахованим на його сприйняття іншими особами, а саме - подружжям, який є стороною договору, та третьою особою (інша сторона договору). Волевиявлення іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном, яке виражено у згоді, адресоване та сприймається як подружжям, який виступає стороною договору, так і контрагентом за таким договором.
Згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном має значення на стадії укладення договору та є необхідним юридичним фактом для укладення відповідного договору іншим з подружжя, який є стороною договору, з його контрагентом. Сторона договору (інший з подружжя) представляє у відносинах з  своїм контрагентом права та інтереси того з подружжя, який надав згоду.
Сприйняття волевиявлення іншого з подружжя на розпорядження спільним майном відбувається шляхом відображення такої згоди у відповідному договорі. У такому випадку регулюючий ефект договору поширюється як на сторони договору, так і на іншого з подружжя (співвласника), який надав згоду на розпорядження спільним майном.
Згода одного з подружжя на вчинення другим з подружжя договору з розпорядження спільним майном як односторонній правочин є одним із правомірних обмежень свободи договору, оскільки визначена законодавцем необхідність одержання згоди обмежує як того з подружжя, хто укладає договір з розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і контрагента за договором, оскільки він має переконатися, що особа, з якою укладається договір, перебуваючи в шлюбі, має згоду на укладення такого договору.
Згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється на як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності.
Надання згоди іншим з подружжя на набуття майна подружжям (стороною договору) свідчить про набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності, оскільки у такому випадку відбувається розпорядження коштами, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності.
Не виключається вчинення усного договору між подружжям про набуття майна в спільну сумісну власність, зовнішнім вираженням якого є згода одного з подружжя на розпоряджаються майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність. Така згода може бути зафіксована безпосередньо у договорі про набуття майна, вчиненим іншим з подружжя.
Наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя.
У разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпорядження майном (коштами) для набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність.
 
З наведених обставин вбачається, що померлий ОСОБА_5 здійснював підприємницьку діяльність  як фізична особа - підприємець з 18 січня 1997 року. 
Між ним та ОСОБА_4 були укладені договори  про спільну діяльність 16 лютого 1998 року та 25 червня 2006 року.  Умовами останнього договору було визначено, що участь сторін є рівною та майно створене або набуте сторонами внаслідок спільної діяльності, складає їх спільну власність.
З матеріалів справи вбачається, що протягом 1997- 2010 років ОСОБА_5 вчинялись дії, що свідчать про створення об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлового будинку - магазину для продажу продовольчих товарів, площею 74,80 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
31 грудня 2010 року на ім`я фізичної особи ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на цей об`єкт нерухомого майна та право власності було зареєстровано 08 лютого 2011 року. Право власності ОСОБА_5 не оскаржувалось, а отже вважається набутим правомірно. До того ж позовних вимог щодо цього об`єкту нерухомого майна в межах цієї справи заявлено не було.
Предмет позову становить земельна ділянка кадастровий номер: 8000000000:90:011:005, місце розташування - АДРЕСА_1 .
Ця земельна ділянка, є ділянкою на якій розташований цей об`єкт нерухомого майна - магазин для продажу продовольчих товарів, площею 74,80 кв.м. Вона використовувалась ОСОБА_5 , як суб`єктом підприємницької діяльності, на підставі договору оренди укладеного з органом місцевого самоврядування 12 серпня 2004 року строком на 10 років. Проте 14 червня 2021 року між ОСОБА_5 , як фізичною особою та ораном місцевого самоврядування був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, на підставі якого  ОСОБА_5 набуто  право власності на земельну ділянку. При цьому цей договір укладався за згодою дружини ОСОБА_1 . Наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна у спільну сумісну власність.
Посилання сторони позивача на здійснення ОСОБА_3 замість ОСОБА_5 орендних платежів за користування земельною ділянкою у період з 2013 року по 2021 року не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки ОСОБА_3 став стороною договору про спільну діяльність лише після укладення договору від 17 жовтня 2018 року, тобто здійснені ним платежі до цієї дати не можуть свідчить про виконання умов договору про спільну діяльність.
Матеріали справи містять копії меморіальних ордерів згідно з якими  платежі на загальну суму 416420,47 грн, які дорівнюють сумі визначеній у п.2.2 Договору купівлі-продажу земельної ділянки, були сплачені ОСОБА_3 замість ОСОБА_5 , проте правова підстава здійснення таких дій не визначена ні в цих банківських документах, ні в будь-яких інших документах. Також відсутні дані про здійснення авансового платежу за умовами п.2.1. Договору. Тому колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про здійснення позивачем ОСОБА_3 оплати за умовами договору в повному обсязі.
Слід також звернути увагу на те, що в умовах договору про спільну діяльність від 17 жовтня 2018 року сторонами визначений предмет і мета договору: будівництво магазину для продажу товарів на перетину проспекту АДРЕСА_1 ; продаж продовольчих товарів у вказаному магазині після завершення його будівництва та здачі його в експлуатацію; досягнення цілей щодо отримання прибутку та ведення господарських операцій. 
Отже з огляду на те, що станом на 2018 рік будівництво магазину для продажу товарів на перетину проспекту АДРЕСА_1 було звершено, про що свідчить видане свідоцтво про право власності від 31 грудня 2010 року, та відсутність в договорі про спільну діяльність умов щодо набуття прав на земельну ділянку, свідчить про відсутність підстав вважати, що набуття прав на спірну земельну ділянку є наслідком виконання умов договору про спільну діяльність. 
Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14 червня 2021 року не оспорювався ні окремо, ні в межах розгляду цієї справи, а отже в силу презумпції правомірності правочину є правомірним, як і набуте за цим договором право власності вважається набутим правомірно. 
Відповідачами право власності набуто в порядку спадкування. А отже за наведених обставин правових підстав для визнання недійсними виданих відповідачам свідоцтв про право на спадщину та виданого відповідачу ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на частку у спільну майні, а також для визнання за позивачами права власності на спірну земельну ділянку у частках визначених в договорі про спільну діяльність від 17 жовтня 2018 року не вбачається.  
Вищевказаних обставин справи та вимог чинного законодавства суд першої інстанції не врахував, тобто судом  було допущено не повне з`ясування обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права та невірного застосування норм матеріального права. А відтак суд першої інстанції безпідставно задовольнив заявлені позовні вимоги, у зв`язку з цим  ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.
 
Згідно з  ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судом першої інстанції 30 жовтня 2024 року було ухвалено додаткове рішення, яким була стягнута з відповідачів на користь позивачів сума судових витрат /т.2 а.с.176-179/.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21 зроблено висновки про те, додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі №910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі №911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21.
 
На підставі ст.141 ЦПК України, колегія суддів, враховуючи встановлені підстави для задоволення апеляційної скарги та відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, вважає, що судові витрати  слід  покласти на позивача.
При зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідачами було надано квитанцію про сплату судового збору на суму 15870,25 грн, яка була сплачена представником обох відповідачів /т.2 а.с.186/. А отже вказана сума підлягає до стягнення з обох позивачів на користь обох відповідачів, тобто по 3968,70 грн з кожного відповідача на користь кожного позивача. Про інші судові витрати стороною відповідача заявлено не було.
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,                     
                                                       
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним  свідоцтва про право власності  та свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності - залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3968,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3968,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3968,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3968,70 грн.
 
Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Позивач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , НОМЕР_5 ).
 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 Т.О. Невідома
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук
                                      
Повний текст постанови складений 15 квітня 2025 року.