П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/29009/24	

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – ГУ ПФУ в Закарпатській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому були заявлені такі вимоги:
- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області про відмову  в проведенні  перерахунку  пенсії  № 155350000981  від  07.08.2024 та рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №155350000981 від 04.09.2024;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% від усіх сум заробітної плати, згідно довідки Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради №02-M-15112/6-о/в від 30.07.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради №02-M-15112/9-о/в від 20.08.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, починаючи з 01.05.2024 з урахуванням уже отриманих сум пенсії. 
Окрім цього, позивачка просила звернути судове рішення до негайного виконання в межах одного місяця.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Далі позивачка пояснює, що звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію, відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» (далі – Закон №889-VІІІ), до якої надала пакет необхідних документів, в тому числі, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 30.07.2024.
За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в Закарпатській області, визначене за принципом екстериторіальності, прийняло рішення від 07.08.2024 про відмову у перерахунку пенсії та у переведенні на пенсію за Законом №889-VІІІ, у зв`язку з відсутністю стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а також зазначило, що подані довідки не відповідають вимогам законодавства (видані за одним вихідним номером).
20.08.2024 позивачка отримала довідку Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Як зазначає позивачка, вона вдруге звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію, відповідно до Закону №889-VІІІ, до якої надала пакет необхідних документів, в тому числі, вказану вище довідку.
За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в Донецькій області, визначене за принципом екстериторіальності, прийняло рішення про відмову у переведенні на пенсію, згідно Закону №889-VІІІ, оскільки заявниця на працювала на посадах віднесених до категорій посад державних службовців станом на день набрання чинності Законом №889-VІІІ та не має стажу на таких посадах.
Позивачка зауважує, що положеннями статті 46 Закону №889-VІІІ визначені особливості стажу державної служби, зокрема, пункт 2 якої передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, що свідчить про протиправність відмови із зазначених вище підстав.
Також позивачка указує, що оскаржуване рішення порушує гарантоване положеннями статті 46 Конституції України, право позивачки на соціальний захист, зокрема, право на призначення пенсії на підставі положень Закону України «Про державну службу».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1   – задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовані рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №155350000981 від 07.08.2024 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії та ГУ ПФУ в Донецькій області №155350000981 від 04.09.2024 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу». 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2024 №5358 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», зарахувавши до її стажу державної служби період роботи з 20.05.2002 по 01.05.2024.   
В задоволенні решти позовних суд відмовив.
Суд стягнув з ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 800,00 грн.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.03.2020 у справі №1.380.2019.000417, визнав неправомірною відмову у зарахуванні до стажу державної служби період роботи позивачки з 20.05.2002 по 01.05.2024 на посадах в органах місцевого самоврядування. 
Суд зазначив, що пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі – Закон №2493-ІІІ) передбачає, що дія Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону №2493-ІІІ, та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
За таких підстав, на думку суду, ГУ ПФУ в Донецькій області дійшов протиправного висновку, що позивачка не має права на призначення пенсії, відповідно до положень Закону України «Про державну службу». Також суд дійшов висновку щодо протиправності рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії.
Як указав суд, приймаючи оскаржуване рішення, відповідачі діяли не на підставі, не у спосіб та не в межах, визначених пенсійним законодавством України, у зв`язку з чим суд вважав, що порушене право позивачки підлягає відновленню шляхом визнання протиправними та скасування спірних рішень
Водночас, з урахуванням дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, суд вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області (як орган, який розглянув заяву по суті) повторно розглянути заяву позивачки про переведення на пенсію за віком за Законом №889-VII, зарахувавши до її стажу державної служби період роботи з 20.05.2002 по 01.05.2024.     
Вимоги щодо звернення судового рішення до негайного стягнення суд визнав необґрунтованими та такими, що  задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ГУ ПФУ в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
В апеляційній скарзі скаржник, мотивуючи правомірність прийнятого рішення про відмову в переведенні на пенсію, відповідно до положень Закону України «Про державну службу» стверджує, що у позивачки відсутній стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Скаржник зауважує, що статтею 3 Закону України №889-VІІІ «Про державну службу» визначене коло осіб, на яких поширюється дія даного Закону, при цьому, за твердженням скаржника, до кола таких осіб не віднесені посадові особи органів місцевого самоврядування.
З огляду на відсутність у позивачки необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, скаржник вважає, що оскаржуване рішення про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію держслужбовця є правомірним.
ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які ідентичні доводам, викладеним у позовній заяві, та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність апеляційної скарги.
Рішення суду позивачка вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду – залишити без змін.
Інші учасники справи своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058-IV.
30.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV на пенсію, відповідно до положень Закону №889-VІІІ у розмірі 60 % від усіх сум заробітної плати (а.с.50).
До заяви, в тому числі, позивачка надала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №02-M-15112/6-о/в від 30.07.2024 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №02-M-15112/6-о/в від 30.07.2024, видані Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради.
Заява позивачки розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області.
07.08.2024, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Закарпатській області прийняло рішення № 155350000981  про відмову у перерахунку пенсії, оскільки посади в органах місцевого самоврядування не можуть бути зараховані до посад державної служби. 
Крім того відповідач зазначив, що довідки подані позивачкою, не відповідають вимогам законодавства, оскільки зареєстровані за одним вихідним номером. (а.с.53). 
20.08.2024 позивачка отримала довідку Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради №02-М-15112/9-о/в про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
28.08.2024 ОСОБА_1 вдруге звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію, відповідно до Закону №889-VІІІ, до якої надала пакет необхідних документів, в тому числі, вказану вище довідку (а.с. 61).
04.09.2024, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності,  ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення №155350000981 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що в ході розгляду звернення виявлено, що заявниця на день набрання чинності Законом №889-VІІІ не працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (а.с.64)..
За таких умов, ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило ОСОБА_1 в  переведенні на пенсію держслужбовця. 
Вважаючи протиправними рішення відповідачів щодо відмови у переведенні на пенсію держслужбовця та її перерахунку, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За такого правового регулювання, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку судового рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.
Спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивачки на пенсію державного службовця за умов, визначених у Законі №889-VIII. На час звернення із відповідною заявою позивачка отримувала пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-IV.
Відповідаючи на довід скаржника, що відсутність у позивачки стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, свідчить про відсутність у останньої права для призначення пенсії, відповідно до положень Закону №889-VІІІ, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом №3723-ХІІ.
01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.
Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Так, згідно з пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За приписами пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18.
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.
За своєю суттю спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивачки на пенсію державного службовця за віком за умов, визначених у Законі №889-VIII. На час звернення із відповідною заявою позивачка отримувала пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-IV.
Відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України, колегія суддів до спірних правовідносин, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі №580/3805/22, в якій спір стосується переведення позивачки з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, які полягають у такому.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Перерахунок пенсії за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII.
Верховний Суд у наведеній справі виснував, що для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи займала позивачка станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) посаду державної служби та який стаж державної служби вона мала станом на зазначену дату, оскільки норми розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII з наявністю в особи станом на 01.05.2016  певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016  на державній службі), але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як мовилося вище, ГУ ПФУ в Донецькій області оскаржуваним рішенням відмовило в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ, оскільки заявниця на день набрання чинності Законом №889-VІІІ не працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (а.с.64)..
Разом з цим, згідно матеріалів справи, позивачка на час набрання чинності Законом №889-VІІІ (01.05.2016) працювала в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради на посаді головного спеціаліста відділу соціальних інспекторів Управління соціального захисту населення в Малиновському районі, що підтверджується записами трудової книжки (а.с.22).
Також, записи трудової книжки ОСОБА_1 підтверджують, що на час набрання чинності Законом №889-VІІІ позивачка мала стаж роботи в органах місцевого самоврядування понад 10 років.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про відсутність у позивачки стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Донецькій області також указує, що дія Закону №889-VІІІ не поширюється на осіб, які працювали в органах місцевого самоврядування, а тому позивачка не має права на переведення її на пенсію держслужбовця.
Відповідаючи на такий аргумент скаржника колегія суддів зазначає таке.

Служба в органах місцевого самоврядування відповідно до статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-ІІІ (далі – Закон №2493-ІІІ) це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Поняття посадової особи місцевого самоврядування наведене у статті 2 Закону № 2493-ІІІ, відповідно до якої посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посадами в органах місцевого самоврядування відповідно до статті 3 Закону № 2493-ІІІ є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Згідно з частиною 7 статті 21 Закону № 2493-ІІІ (в редакції станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалося Законом №3723-XII.
З 01.05.2016, набрання чинності Законом № 889-УШ пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктами 10-12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII.
Відповідно до частини 1 статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.
Пункт 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII, визначає, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-ІІІ.
Отже,  відповідно до пункту 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII час перебування ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-ІІІ, входить до стажу державної служби.
Тож враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що стаж роботи позивачки на посадах в органах місцевого самоврядування не надає останній право на призначення пенсії держслужбовця.

Таким чином, у ГУ ПФУ в Донецькій області не було фактичних та правових підстав для відмови у переведенні на інший вид пенсії позивачки, у якої наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державних службовців (згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ).
Аналізуючи наявні в матеріалах справи довідки, колегія суддів вважає, що вони складені за формами, що відповідають формам затвердженим Постановою № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати, на які нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому мають бути враховані органом пенсійного фонду під час обрахунку пенсії.
Слід відмітити, що набуття позивачкою умов передбачених Законом № 1058-IV, сторонами не оспорюється.
Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, її страховий стаж становить понад 41 рік, а стаж на посадах віднесених до державної служби на час набрання чинності Законом №889-VIII становить понад 10 років, що свідчить про наявність у позивачки права на призначення пенсії держслужбовця. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №155350000981 від 07.08.2024 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії та рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №155350000981 від 04.09.2024 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу». 
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що порушене право ОСОБА_1 має бути відновлене шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2024 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком згідно Закону №889-VIII зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 20.05.2002 по 01.05.2024.   
З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, слід констатувати, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції відсутні. 
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.
Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.
Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Ю. М. Градовський

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 12.05.2025.