УХВАЛА
29 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 1-459/12
провадження № 13-9зво25
Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 перевірив заяву захисника ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами на підставі пункту 2 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) вироку Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року та вироку Київського апеляційного суду від 17  січня 2023 рокущодо  ОСОБА_3 і
в с т а н о в и в:
вироком від 04 квітня 2013 року Печерський районний суд м. Києва визнав винуватими та засудив:
- ОСОБА_4 за частиною другою статті 15, частиною третьою статті 368-2 Кримінального кодексу України (далі  - КК) - до позбавлення волі на строк п`ять років з  позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк три роки.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнив від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки з  покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 76 КК.
- ОСОБА_3 за частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 368-2 КК - до позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_3 звільнив від відбування покарання з  випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки з покладенням на  нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 76 КК.
Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 26 грудня 2013 року вирок місцевого суду щодо  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишив без змін.
Ухвалою від 19 лютого 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу апеляційного суду скасував, а справу направив на новий апеляційний розгляд.
Апеляційний суд м. Києва вирок місцевого суду в частині кваліфікації дій та призначення покарання скасував і ухвалив 12 липня 2018 року новий вирок, яким визнав винуватими та засудив:
- ОСОБА_4 за частиною четвертою статті 368 КК (в редакції Закону від  10  грудня 2015 року) до покарання із застосуванням статті 69 КК (в редакції Закону від 15  листопада 2011  року) у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць з  позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк три роки з  конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності, крім житла;
- ОСОБА_3 за частиною п`ятою статті 27, частиною четвертою статті  368  КК (в редакції Закону від 10 грудня 2015  року) до покарання із  застосуванням статті  69 КК (в редакції Закону від  15  листопада 2011 року) у  виді позбавлення волі на строк два роки один місяць з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності, крім житла.
В решті вирок місцевого суду залишив без змін.
Ухвалою від 04  жовтня 2018 року Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скасував, а справу направив на  новий апеляційний розгляд.
Київський апеляційний суд вирок місцевого суду від 04 квітня 2013 року в  частині кваліфікації дій та призначення покарання скасував та ухвалив 17  січня 2023 року новий вирок, яким визнано винуватими та засудив:
- ОСОБА_4 за частиною четвертою статті 368 КК (в редакції Закону від  10  грудня 2015 року) - до позбавлення волі на строк вісім років з  позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк три роки з  конфіскацією майна;
- ОСОБА_3 за частиною п`ятою статті 27, частиною четвертою статті  368  КК (в редакції Закону від 10 грудня 2015  року) - до позбавлення волі на строк вісім років з  конфіскацією майна.
В решті вирок місцевого суду залишив без змін.
Ухвалою від 30 травня 2023 року колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду вирок Київського апеляційного суду від  17  січня 2023 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишила без зміни, а  касаційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , засуджених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - без  задоволення.
14 листопада 2024 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) ухвалив остаточне рішення у справі «Мадзігон та інші проти України» (заяви №  37778/23, № 37812/23), яким констатував порушення щодо ОСОБА_3 та   ОСОБА_4 пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у зв`язку з надмірною тривалістю кримінальних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку з цим та  вказав, що держава-відповідач має виплатити заявникам по 3 000 євро моральної шкоди. 
Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ, захисник ОСОБА_2 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд вироку Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року та вироку Київського апеляційного суду від 17  січня 2023 рокущодо ОСОБА_3 за виключними обставинами з  підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом (пункт 2 частина третя статті 459 КПК), в  якій просить скасувати вищевказані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Крім того захисник ОСОБА_2 вказує на те, що ОСОБА_3 , який наразі перебуває в установі виконання покарань і має обмежений доступ до публічної інформації, дізнався про прийняття рішення ЄСПЛ у справі «Мадзігон та інші проти України» від 14 листопада 2024 року і набрання ним статусу остаточного лише 04  квітня 2025 року після отримання ним ухвали Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2025 року про призначення до розгляду заяви про перегляд судових рішень у справі № 1-459/12, яка була подана адвокатом ОСОБА_5 в інтересах іншого засудженого по цій справі, та ознайомлення зі змістом цієї заяви. 
Перевіривши заяву, вважаю, що вона за своїм змістом відповідає вимогам статті  462 КПК, подана з дотриманням порядку, передбаченого частиною 3 статті  463 цього Кодексу, і у межах строку, встановленого пунктом 2 частини 5 статті 461 КПК.
Керуючись статтями 459, 463, 464, пунктом 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, 
у х в а л и в:
Відкрити провадження за заявою захисника ОСОБА_2 про перегляд за  виключними обставинами на підставі пункту 2 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України вироку Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року та вироку Київського апеляційного суду від  17  січня 2023 рокущодо  ОСОБА_3 .
Копію цієї ухвали та заяви про перегляд судових рішень надіслати заявнику, іншим учасникам судового провадження, Офісу Генерального прокурора, Секретаріату Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Великої Палати 
Верховного Суду                                                                              ОСОБА_1