Справа № 442/8552/24                         Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С. 
Провадження № 22-ц/811/1150/25                 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       28 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
               судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Поліщук Роксолани Ігорівни, представника Комунального підприємства «Дрогобичводоканал», на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути зі згаданого відповідача на користь позивача 15 776 грн. 57 коп. заборгованості по оплаті за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення квартири АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач, а також витрати зі сплати судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач постійно і безперебійно надає відповідачу послугу з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення квартири, власником якої той є, а оскільки у квартирі відсутній засіб обліку води, то обсяг наданих послуг нараховується згідно з нормою та становить 6,38 куб.м води на місяць на одну особу. Зазначалося, що відповідач не здійснив жодної оплати за надані йому послуги, в результаті чого станом на 01.10.2024 року за ним обліковується заборгованість в сумі 15 776 грн. 57 коп., які і є предметом позовних вимог. Зазначалося, що відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення” КП „Дрогобичводоканал” 01.03.2022 розмістив на офіційному веб-сайті підприємства повідомлення про публічну пропозицію (оферту) щодо укладення Публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, а оскільки ОСОБА_1 до 01.04.2022 року не вчинив жодних дій щодо відключення від комунальної послуги, то він прийняв умови публічного договору приєднання. Станом на 01.10.2024 року будь-яких заяв про відсутність води в квартирі АДРЕСА_1 від відповідача на адресу позивача не надходило. Відтак, оскільки відповідач неналежно виконує свої обов`язки і не сплачує нараховані суми за отримані ним послуги, то позивач змушений звернутися з даним позовом до суду (а.с. 1-4).
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства „Дрогобичводоканал” Дрогобицької міської ради Львівської області 12 469 грн. 03 коп. заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 393 грн. 18 коп.
В іншій частині позову – відмовлено (а.с. 204-207).

Згадане рішення суду оскаржила представник позивача.
Апелянт просить оскаржуване рішення змінити та стягнути з відповідача на користь позивача 14 831 грн. 37 коп. (а не 12 469 грн. 03 коп.), покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вважає, що судом не було взято до уваги те, що позивачем до позовної заяви було долучено лист приватного нотаріуса від 14.09.2020 року за вих. № 97/02-14, відповідно до якого приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган І.М. повідомила ОСОБА_1 про те, що 11.09.2020 року отримала від КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради претензію-вимогу від 31.08.2020 року за вих. № 4391 на суму 2 362 грн. 34 коп., а оскільки відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття, то відповідач, як спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті своєї бабці, зобов`язані задовольнити вимоги КП «Дрогобичводоканал», як кредитора померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабці, у повному обсязі.
Оскільки «на час відкриття спадщини у 2020 році сума заборгованості становила 2362 грн 34 коп.», то вимогу про стягнення цієї суми апелянт (позивач) вважає «обґрунтованою і доведеною» (а.с. 214-218). 

09 квітня 2025 року ухвалою Львівського апеляційного суду було відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 223-224).
Вищезгадану ухвалу від 09 квітня 2025 року сторонами (їхніми представниками) було отримано 10 квітня 2025 року (а.с. 225-228), однак відзиву на апеляційну скаргу від відповідача до суду не поступило, як і не поступило від учасників справи клопотань про апеляційний розгляд справи з повідомленням учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Відповідач рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2025 року не оскаржував.

Позивач оскаржує рішення суду по справі лише в частині відмови у стягненні на його користь з відповідача 2 362 грн. 34 коп., як боргу ОСОБА_2 (попередньої власниці квартири - бабці відповідача та спадкодавця) перед КП «Дрогобичводоканал».
Відтак, оскаржуване рішення в інших його частинах не переглядається.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення квартири АДРЕСА_1 у сумі 15 776 грн. 57 коп. станом по вересень 2024 року включно і заявлені позовні вимоги обґрунтовував помісячним розрахунком цього боргу за період з січня 2021 року по вересень 2024 року включно + 3 307 грн. 54 коп. боргу, який утворився станом на початок 2021 року, але вже без «розбивки» боргу в цій частині (а.с. 8-9).
При цьому до позовної заяви долучено лист приватного нотаріуса Морозову О.С. (відповідачу) від 14.09.2020 року про те, що вона отримала від КП «Дрогобичводоканал» претензію-вимогу від 31.08.2020 року, згідно якої «на момент звернення» (31.08.2020 року ?) за ОСОБА_2 «числиться заборгованість за надані послуги в розмірі 2362,34 грн.» (а.с. 10).
Як вбачається зі згаданого вище розрахунку боргу, станом на початок 2021 року плата на послуги, які надавав позивач, становила 218 грн. 45 коп. за місяць (а.с. 8), що дає підстави для висновку, що вищезгадана заборгованість у розмірі 3 307 грн. 54 коп. на початок 2021 року (як і заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 2 362 грн. 34 коп.) «формувалася» протягом тривалого часу.    

За змістом статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи (частина 1) і часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 2).
На твердження самого позивача, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 92), тобто – спадщина після її смерті відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як також вбачається з тверджень самого позивача у апеляційній скарзі, заборгованість у розмірі 2 362 грн. 34 коп. у ОСОБА_2 утворилася станом на день відкриття спадщини, тобто – станом на 25.07.2019 року. 
У вже згаданому вище листі приватного нотаріуса від 14.09.2020 року міститься посилання на претензію-вимогу КП «Дрогобичводоканал» від 31.08.2020 року, згідно якої за ОСОБА_2 «числиться заборгованість за надані послуги в розмірі 2362,34 грн.» «на момент звернення» КП «Дрогобичводоканал» до нотаріуса, тобто - 31.08.2020 року? (а.с. 10).
Як вбачається з вищенаведеного, між згаданими датами – 25.07.2019 року та 31.08.2020 року – проміжок часу становить більше 13 місяців.
Як вбачається зі змісту заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення по справі від 26.11.2024 року, відповідач позовні вимоги до нього заперечує у повному обсязі, а також просить застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності (а.с. 52-57).
Тобто, позивачу були добре відомі аргументи відповідача, в тому числі – і щодо строків позовної давності, і ці аргументи можливо оцінити і спростувати лише за наявності детального розрахунку суми 3 307 грн. 54 коп. на початок 2021 року (як і 2 362 грн. 34 коп. боргу ОСОБА_2 ). Однак, таких розрахунків позивачем до суду подано так і не було, як і пояснень з цього приводу.

За наведених вище обставин суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 307 грн. 54 коп. заборгованості, яка утворилася до січня 2021 року, за недоведеністю позовних вимог в цій частині, що позивач (апелянт) частково і сам визнав, оскільки рішення суду в цій частині оскаржує лише частково – у розмірі 2 362 грн. 34 коп.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для задоволення позовних вимог Банку) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.
Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року – 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача 15 776 грн. 57 коп. заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення квартири.
Відтак, ціна позову у цій справі складає 15 776 грн. 57 коп., що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).
Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 15 776 грн. 57 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

У Х В А Л И В:
       Апеляційну скаргу Поліщук Роксолани Ігорівни, представника Комунального підприємства «Дрогобичводоканал», залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 28 квітня 2025 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                       Шеремета Н.О.