ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

01 травня 2025 року 	м.Суми	

Справа №573/1236/23 
Номер провадження 22-ц/816/563/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Рунова В. Ю. 

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
треті особи – Річківська сільська рада Сумського району Сумської області, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Цирулик Віта Вікторівна,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дяченка Юрія Васильовича,
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 07 серпня 2024 року, у складі судді Замченко А.О., ухвалене у м. Білопілля, 

                                                                в с т а н о в и в :

14 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.
Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . З метою оформлення спадкових своїх прав він звернувся до приватного нотаріуса Цирулик В.В., було заведено спадкову справу. Після цього він дізнався, що його мати 12 квітня 2023 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради, яким належні їй житловий будинок, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовані в АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку з кадастровим номером 5920681800:01:002:0402 площею 2,9120 га заповіла ОСОБА_2 . Вважає, що заповіт складений на користь ОСОБА_2 є недійсним, оскільки його мати постійно з 1973 року була зареєстрована та проживала разом з ним у м. Суми, приблизно 7-8 квітня 2023 року вона попросила відвести її до будинку в с. Вири, до якого вона періодично навідувалася для ведення селянського господарства. Через декілька днів перебування в селі, за день до смерті, мати склала заповіт на користь сусідки по вулиці – ОСОБА_2 , з якою не спілкувалася, не перебувала в родинних чи дружніх відносинах. Його мати була похилого віку, хворіла, неодноразово стаціонарно лікувалася, зверталася за консультацією до лікаря-психіатра, їй було встановлено діагноз психовегетативний синдром. Все це, а також схожість його прізвища з прізвищем відповідачки могло вплинути на прийняте матір`ю рішення щодо заповіту, а тому в нього є сумніви щодо усвідомлення його матір`ю своїх дій. Крім того, заповіт було посвідчено не за місцем реєстрації заповідача, він не був зареєстрований у реєстрі спадкових справ, а рукописний текст у ньому від імені його матері викликає в нього сумніви.
Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 12 квітня 2023 року секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради Сумського району Сумської області.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 07 серпня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Цирулик В.В., Річківська сільська рада Сумського району Сумської області, про визнання заповіту недійсним відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Дяченко Ю.В., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вказує про встановлення судом, що 12 квітня 2023 року о 15 год. 15 хв. секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради Сумського району Сумської області Николенко В.М. в АДРЕСА_1 , посвідчено заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь сусідки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .  У цей же день – 12 квітня 2023 року, о 13 год. 47 хв., до ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 ,  ОСОБА_2 викликала бригаду швидкої медичної допомоги для надання їй допомоги у зв`язку з низьким артеріальним тиском 105/...мм, загальною слабкістю, головним болем, поганим самопочуттям. Однак диспетчером було відмовлено в направленні бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги та рекомендовано звернутися до сімейного лікаря, з яким у ОСОБА_3 укладено декларацію, тобто медична допомога їй не надавалася.
Тобто, за період після виклику швидкої медичної допомоги до посвідчення заповіту минуло зовсім не багато часу, щоб настільки кардинально поліпшилося самопочуття ОСОБА_3 , що вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, тим більше, що медична допомога їй не надавалась, а на наступний день – ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона померла.
Доводить, що під час посвідчення заповіту секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради Сумського району Сумської області Николенко В.М. 12 квітня 2023 року о 15 год. 15 хв. ОСОБА_3 , перебувала у хворобливому, критичному стані  здоров`я ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла, Тобто в період посвідчення заповіту вона була в агонізуючому стані і через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними.
Зазначає, що останні місяці перед смертю у ОСОБА_3 був такий тремор рук, вона самостійно не могла поставити підпис під час отримання пенсії і невістка повинна була тримати її руку під час підпису, тому твердження секретаря виконкому ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 власноруч, без будь-якої сторонньої допомоги своєю рукою підписала заповіт, викликає обґрунтовану недовіру, як і інші її пояснення.
Категорично заперечує твердження ОСОБА_2 про те, що вона начебто доглядала за ОСОБА_3 , вони не дружили, товариських стосунків не підтримували, як відповідач опинилася поруч з нею не зрозуміло.
Вказує про відкрите кримінальне провадження №12024205530000085 від 23 травня 2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України, в якому його визнано потерпілим, оскільки складання заповіту за декілька годин до смерті, коли ОСОБА_3 перебувала в хворобливому стані, не могло відповідати її внутрішній волі, а обставини, за яких посвідчено заповіт, викликають обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_2 , за попередньою змовою з секретарем виконкому Річківської сільської ради Николенко В.М. скористалася хворобливим станом спадкодавця у власних інтересах.
Вважає, що судом надано неправильну оцінку показам секретаря виконкому ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , тому встановлення проживання ОСОБА_3 перед смертю у с. Вири, що не відповідає фактичним обставинам справи. Натомість факт її проживання у м. Суми та встановлення їй діагнозу «психовегетативний синдром» підтверджується належними доказами. 
У рішенні суду взагалі відсутня правова оцінка письмових доказів, поданих позивачем, а висновок суду фактично ґрунтується на одному доказі – висновку судово-психіатричної експертизи №171 від 29 лютого 2024 року, виконаної в.о. начальника Сумської філії ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» Одарченко О.П., що також є порушенням ч. 4 ст. 265 ЦПК України щодо змісту судового рішення. Ця експертиза виконана без урахування показів свідків, результату виїзду бригади швидкої медичної допомоги, викладених в карті №115 від 07 квітня 2023 року та виклику швидкої медичної допомоги 12 квітня 2023 року напередодні смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Звертає увагу на порушення секретарем виконкому Річківської сільської ради Николенко В.М. приписів ЗУ «Про нотаріат», так як вказуючи про встановлення особи заповідача та перевірку її дієздатності на підставі паспорта, в самому заповіті посилається на реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_3 , а не на паспорт.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Даценко А.М., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує, що спірний заповіт посвідчений належною посадовою особою, підписаний та скріплений гербовою печаткою в порядку, визначеному ст. 52 ЗУ «Про нотаріат» та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року №3253/5. Цей заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 49, що спростовує твердження позивача про відсутність реєстрації заповіту. Доводить, що оспорюваний заповіт повністю відповідає вимогам законодавства, тому підстави для визнання його недійсним відсутні. 
Зазначає, що ОСОБА_3 хоч і була зареєстрована в м. Суми, але більше 10 років проживала в с. Вири по сусідству з відповідачкою, яка за нею доглядала, тому на неї і складено заповіт. Як свідки сторони відповідачки, так і більшість свідків позивача підтримали те, що ОСОБА_3 мала специфічний, складний характер, але була справедливою, завжди відстоювала свої права, психічних відхилень не мала, при цьому мала конфлікти із сином, постійно на нього скаржилася, догляд за нею здійснювала ОСОБА_2 .
У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 – адвокат Дяченко Ю.В., вважає доводи відповідачки та її представника не вмотивованими та безпідставними, а тому не повинні прийматися судом до уваги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача – адвоката Дяченка Ю.В., заперечення представника відповідача – адвоката Даценка А.М., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 . Зазначена обставина підтверджується письмовими доказами (а.с. 7, 70 зв.) та показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_4 , ОСОБА_11 .
ОСОБА_3 у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_12 , набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером 5920681800:01:002:0400 площею 3,27 га, розташовану на території Вирівської сільської ради, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності АПТ ЗТ «Зоря», розміром 3,42 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), права на пайовий фонд майна КСП «Зоря» розміром 10434 грн або 0,0616 %, п`ять грошових вкладів з відсотками (а.с. 19-20).
Із 14 квітня 1973 року ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , де з 19 квітня 1978 року також зареєстрований позивач (а.с. 72-72 зв.).
12 квітня 2023 року секретарем Виконавчого комітету Річківської сільської ради Сумського району Сумської області Николенко В.М. посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3 (а.с. 47).
Заповіт складений загальноприйнятними технічними засобами за допомогою комп`ютерного набору та роздруківки і його текст викладений наступним чином: «Я, ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка народилася в с. Вири Білопільського району Сумської області та мешкаю за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи значення своїх дій, добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного, так і морального, на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: житловий будинок з надвірними будівлями, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 2,9120 га, кадастровий номер земельної ділянки 5920681800:01:002:0402, державний акт серії ЯЛ №910006, заповідаю у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зміст ст. 1234, 1241, 1253, 1254, 1255 Цивільного кодексу України мені секретарем Виконавчого комітету Річківської сільської ради роз`яснено. На прохання заповідача цей заповіт складено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів і підписано в двох примірниках, один з яких залишається в справах Річківської сільської ради Сумського району Сумської області, а другий – у заповідача». Далі перед підписом заповідача та після нього йде рукописний текст: «мною ОСОБА_3 текст заповиту прочитано вголос и пидписано. «підпис». ОСОБА_3 ». Нижче засвідчувальний напис секретаря Виконавчого комітету Річківської сільської ради Сумського району Сумської області Николенко В.М. скріплений гербовою печаткою, в якому серед іншого зазначено, що заповіт записаний зі слів заповідача ОСОБА_3 та у зв`язку з хворобою власноручно підписаний останньою о 15:15 за адресою: АДРЕСА_1 , особу заповідача ОСОБА_3 встановлено, дієздатність перевірено.
Посвідчення заповіту зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 49.
12 квітня 2023 року секретар Виконавчого комітету Річківської сільської ради Николенко В.М. сформувала заяву про державну реєстрацію зазначеного заповіту (а.с. 48).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла в с. Вири, від хронічної серцево-судинної недостатності (а.с. 15 зв.-16).
Як вбачається з копії спадкової справи 18 квітня 2023 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Сумської області Цирулик В.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №56/2023 (а.с. 66-77).
Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, сформована нотаріусом 18 квітня 2024 року, не містила інформації щодо заповітів від імені ОСОБА_3 (а.с. 73).
28 квітня 2023 року Сумською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» надано витяг про реєстрацію заповіту ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі 28 квітня 2023 року (а.с. 49).
Таким чином, заява про державну реєстрацію заповіту була сформована в день його посвідчення, тобто 12 квітня 2023 року, але станом на день заведення спадкової справи за заявою позивача – 18 квітня 2024 року, відомості про нього ще не були внесені Сумською регіональною філією ДП «Національні інформаційні системи» до Спадкового реєстру. Це відбулося 28 квітня 2023 року.
12 червня 2023 року до приватного нотаріуса Цирулик В.В. звернулася ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 за заповітом від 12 квітня 2023 року. У заяві остання зазначила, що ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 75).
Згідно з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 29 лютого 2024 року, проведеної судово-психіатричним експертом Сумської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» Одарченко О.П., у момент підписання заповіту, посвідченого 12 квітня 2023 року секретарем Виконавчого комітету Річківської сільської ради Сумського району Сумської області Николенко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 49, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявляла ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (переважно судинного генезу) з легкими когнітивними змінами. Діагноз: «Захворювання судин мозку» діагностовано 12 грудня 2022 року лікарем ЗПСЛ. ОСОБА_3 на момент підписання заповіту за своїм психічним станом могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с. 89-93).
Свідок ОСОБА_4 у суді першої інстанції показала, що вона працює секретарем Виконавчого комітету Річківської сільської ради. Рішенням сільської ради обов`язок посвідчувати заповіти покладено на неї. Приблизно в квітні 2023 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_3 неоднократно телефонувала їй та просила поговорити. Знайшовши вільний час, свідок прийшла додому до останньої за адресою: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_3 повідомила, що хоче скласти заповіт на ОСОБА_2 . Свідок пояснила, які потрібно зібрати документи, сплатити державне мито. Для того, що б ОСОБА_4 змогла підготувати проект заповіту, ОСОБА_3 дала необхідні документи. Через декілька днів, свідок знову прийшла додому до ОСОБА_3 з підготовленим бланком заповіту. Особу заповідача вона встановила по паспорту, а реквізити паспорта в заповіті не вказувала, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Під час посвідчення заповіту ОСОБА_3 була такою, як завжди, нічого дивного, у тому числі ознак психічного розладу не було. Коли вона принесла заповіт, то ОСОБА_3 сиділа на дивані, упізнала свідка, прочитала заповіт і сказала: «Все так» і підписала його. Сумнівів, що скласти заповіт – це воля ОСОБА_3 , у свідка не було. Під час посвідчення заповіту остання дуже скаржилася на рідних.
Свідок ОСОБА_13 , допитана судом першої інстанції за клопотанням позивача, у судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 була її сусідкою. Остання була сварливою, вміла досягати своєї мети, але ознак психічного розладу в неї не було.
Свідок ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_3 мала специфічний характер, проте жодних ознак психічного розладу в останньої не було.
Свідок ОСОБА_14 показала, що ОСОБА_3 була адекватною жінкою, ознак психічного розладу в неї не було. За останньою доглядала ОСОБА_15 , за що ОСОБА_3 і склала на неї заповіт.
Свідок ОСОБА_11 показала, що вона працює на посаді начальника відділення Укрпошти. У зв`язку зі свою посадою, вона постійно приносила пенсію ОСОБА_3 . Остання жила навпроти неї, мала специфічний характер і казала, що любить справедливість. Коли ОСОБА_3 зламала ногу, то поїхала в м. Суми до сина, а коли повернулася, то скаржилася, що посварилася з сином. Вона була дуже ображена на нього. Зі слів ОСОБА_3 свідку відомо про конфлікти з сином, але більше конфліктів було з невісткою. ОСОБА_3 мала скверний характер, але проблем з головою, дивної поведінки тощо в неї було.
Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.
За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 13, 77, 78, 80 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що на час складення заповіту ОСОБА_3 страждала будь-яким психічним захворюванням, у зв`язку з яким не розуміла значення своїх дій і не керувала ними.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Відповідно до ст. 1218 ЦК України  до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За ст. 1223 ЦК України  право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно зі ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Відповідно до ст. ст. 30, 34 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).
Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Статтею 225 ЦК України визначено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Згідно з ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
При ухваленні судового рішення суд першої інстанції врахував вказані норми та, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 за життя реалізувала своє право скласти заповіт і визначити спадкоємця свого майна.
Відсутність у ОСОБА_3 психічного захворювання чи будь-якого психічного розладу та усвідомлення нею значення своїх дій в момент складення  заповіту 12 квітня 2023 року підтверджено висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 29.02.2024, проведеної судово-психіатричним експертом Сумської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_16 , правильність якого підтверджується показаннями свідків по справі про відсутність у ОСОБА_3 ознак психічного розладу.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що через похилий вік та стан здоров`я ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій при складенні заповіту, склала його під впливом та примусом з боку відповідачки, оскільки із змісту заповіту вбачається, що при його посвідченні було перевірено дієздатність спадкодавця, заповіт до підписання прочитаний нею у голос і підписаний власноручно у присутності секретаря виконкому Річківської сільської ради Николенко В.М..    
У підпункті 1.11 Глави 3 Розділу ІІ 1.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюст від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках.
Заповідач, будучи хворою людиною похилого віку, не скористалася своїм правом на укладення заповіту у присутності свідків, що також свідчить про усвідомлення нею своїх дій та намірів. 
Як вбачається, заповіт ОСОБА_3 був посвідчений у встановленому законом прядку та уповноваженою на це особою.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про не правильну оцінку та врахування судом показів свідків, оскільки вони оцінені судом у сукупності з іншими доказами у справі
Відхилення показів частини свідків судом першої інстанції мотивоване, а також зазначено про їх родинні зв`язки з позивачем та зацікавленість. 
Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Слід зазначити також, що звернення позивача до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є доказом вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України).
Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є лише фіксацією повідомлення про можливе кримінальне правопорушення і фіксації факту початку досудового розслідування.
Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленим у справі судовим рішенням.
Враховуючи викладене, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367-369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд
   
                                                                    у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дяченка Юрія Васильовича залишити без задоволення, а рішення Білопільського районного суду Сумської області від 07 серпня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Повне судове рішення складене 05 травня 2025 року.

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   В. Ю. Рунов