ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 травня 2025 року           справа №200/255/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 (повне судове рішення складено 19 березня 2025 року) у справі № 200/255/25 (суддя в І інстанції Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення сум, а також визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - Відповідач-2), в якому просила:
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоодержану пенсію ОСОБА_2 у розмірі 371625,94 грн;
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.12.2024 за заявою ОСОБА_1 від 26.11.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 в розмірі 70 процентів його грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що  що є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності в Головному управління Пенсійного фонду в Донецькій області.
За життя ОСОБА_2 недоотримав пенсію у розмірі 371625,94 грн, яка була нарахована йому за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 по справі №200/6353/23.
Сума доплати, нарахована на виконання рішення суду, за період з 01.04.2019 по 31.05.2024 склала 371625,94 грн.
Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із відповідно заявою про отримання вказаної суми.
Листом від 04.12.2024 Відповідач-1 повідомив, що виплату коштів, обчислених на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 по справі № 200/6353/23, яке набрало законної сили 21.05.2024, у загальній сумі 371625,94 грн, буде здійснено у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
Просить стягнути з Відповідача-1 вказані виплати.
Вказує, що її чоловік був особою з інвалідністю внаслідок війни, у зв`язку із чим вважає, що має право на отримання пенсії по втраті годувальника у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% годувальника.
Разом з тим, отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 30% його грошового забезпечення.
Зазначає, що 26.11.2024 через портал ПФУ звернулася із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами, до якої додала серед іншого Висновок військово-лікарської комісії від 16 жовтня 1997 року, довідку МСЕК від 19.05.1998 року, клопотання, в якому просила нарахувати пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення.
Відповідач-2 відмовив у здійсненні вказаного перерахунку у зв`язку із відсутністю законних підстав.
Вважає такі дії першого та другого відповідачів протиправними, у зв`язку із чим звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року  позов задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоодержану за життя ОСОБА_2 пенсію у розмірі 371625 (триста сімдесят одна тисяча шістсот двадцять п`ять) грн 94 коп.
В іншій частині позову – відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Всі виконавчі документи, видані за судовими рішеннями про стягнення коштів з державного органу підлягають виконанню Державною казначейською службою України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію в разі втрати годувальника – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 29.07.2024, що підтверджується протоколом від 29.07.2024 за пенсійною справою № 0501021890 (Міноборони).
Відповідно до вказаного протоколу, позивач отримує пенсію у розмірі 30 відсотків грошового забезпечення годувальника.
Як встановлено судом з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.09.2024 24432-21756/К-02/8-0500/24 рішенням Донецького оружного адміністративного суду від 29.03.2024 по справі №200/6353/23 Головне управління зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 з 01.04.2019 пенсії по інвалідності відповідно до довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.10.2023 №ФС-93936/09/01/2962 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення та здійснити ОСОБА_2 обчислення розміру пенсії по інвалідності починаючи з 08.05.2023 у розмірі 79% від грошового забезпечення з виплатою виниклої заборгованості. Головним управлінням рішення суду в травні 2024 року виконано відповідно до покладених зобов`язань. Загальна сума доплати, нарахована на виконання рішення суду, за період з 01.04.2019 по 31.05.2024 склала 371625,94 грн.
Доплату, нараховану ОСОБА_2 за життя на виконання рішення суду, може бути виплачено за умови покладення судом на органи Пенсійного фонду України відповідних зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому або у разі заміни у встановленому законодавством порядку сторони виконавчого провадження.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.12.2024 32857-31021/К-02/8-0500/24 повідомлено позивача, що виплату коштів, обчислених на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 по справі № 200/6353/23, яке набрало законної сили 21.05.2024 у загальній сумі 371625,94 грн, буде здійснено у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
Як встановлено судом з матеріалів справи 26 листопада 2024 року позивач за допомогою веб-порталу ПФУ звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.12.2024 64516/03-16 розглянуто заяву позивача від 26.11.2024 № 11032 щодо перерахунку допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами та зазначено наступне.
За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 припинено виплату пенсії (“перехід на інший вид пенсії”) з 01.08.2024, яка була призначена згідно Закону України № 1058-VII від 09.07.2003 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон 1058). З 01.08.2024 ОСОБА_1 перейшла на пенсію в разі втрати годувальника згідно Закону України від № 2262-ХІІ від 09.04.1992 “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Враховуючи вищезазначене, право на перерахунок пенсії у ОСОБА_1 відповідно до Закону 1058 відсутнє.
Таким чином, відповідач 2 відмовив позивачу у перерахунку пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, як встановлено судом, позивач станом на дату подання зазначеної заяви отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, в органах цивільного захисту, є Закон України від 09 квітня 1992 року за №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі, також Закон №2262-ХІІ). Статтею 61 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Абзацом третім пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Відповідно до абзацу першого пункту 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право на отримання пенсійних виплат спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана.
Водночас суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.
У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.
Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 200/12094/18-а, зробив висновок щодо випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV та частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина друга статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.
Таким чином, аналіз наведених норм у їх сукупності свідчить, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ.
Відтак, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок.
Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Вказаний підхід суду щодо застосування статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджено Верховним Судом у постанові від 16 травня 2023 у справі № 420/288/21.
Відповідно до довідки Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 15.07.2024 №  1/065, позивач фактично мешкала з ОСОБА_2  по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою від 16.08.2024 № ВЕБ-05001-Ф-С-24-135169, у якій просила повідомити про нарахований за рішенням суду від 29.03.2024 року по справі № 200/6353/23 розмір пенсії її чоловіка, починаючи з 01.04.2019 року (помісячно) до дня смерті), та загальний розмір заборгованості.
Як встановлено судом з заяви позивача ВЕБ-05001-Ф-С-24-190847 від 26.11.2024, остання 29 жовтня 2024 року через сервісний центр ПФУ зверталась із заявою про виплату недоотриманої пенсії її померлого чоловіка - ОСОБА_2 .
Вказана обставина підтверджена листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.12.2024 32857-31021/К-02/8-0500/24.
Також вказаним листом підтверджено нарахування чоловікові позивача сум пенсії, обчислених на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 по справі № 200/6353/23, яке набрало законної сили 21.05.2024 у загальній сумі 371625,94 грн, які ним не було отримано за життя.
Враховуючи викладене, а також те, що позивач, як дружина померлого пенсіонера, звернулася до пенсійного органу за відповідною виплатою не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера, суд вважає, що позивач має право на одержання суми пенсії, яка підлягала виплаті її чоловіку, але не була йому виплачена пенсійним органом у зв`язку з його смертю.
Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на необхідність звернення позивача до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження є безпідставними, зважаючи на імперативні приписи ст. 61 Закону №2262- ХІІ, якими передбачено спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
В зв`язку з чим, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті на підставі статті 61 Закону №2262-XII сум пенсії, що залишилися недоодержаними у зв`язку із смертю її чоловіка. Таким чином, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Щодо позовних вимог про скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.12.2024 за заявою ОСОБА_1 від 26.11.2024 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 в розмірі 70 процентів його грошового забезпечення, суд першої інстанції відмовив у задоволенні цих позовних вимог.
Сторонами судове рішення в цій частині не оскаржено, тому апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 200/255/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 21 травня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук