Справа № 757/24484/24-п                                                               Головуючий в суді І інстанції - Константінова К.Е.
Провадження № 33/824/2248/2025                                              Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
28 березня 2025 року                                                                                                              м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Свінціцька О.П., розглянувши клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Горянської К.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року, 
в с т а н о в и л а:
Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисником Горянською К.І. подано апеляційну скаргу, в якій остання просила постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Також апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 09 жовтня 2024 року. В обґрунтування доводів поданого клопотання вказала, що в судовому засіданні і вона, і ОСОБА_1 були присутні, однак суддею було оголошено лише про факт притягнення до адміністративної відповідальності, копія оскаржуваної постанови їм не направлялась, а про існування повного тексту оскаржуваної постанови їй стало відомо після перегляду судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень та надання 28.11.2024 року загального доступу до повного тексту судового рішення. Вказала, що 08.12.2024 року засобами поштового зв`язку нею було подано апеляційну скаргу, однак постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2025 року апеляційну скаргу повернуто.
Вивчивши матеріали справи та доводи клопотання вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
За змістом положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.
При цьому обставини, зазначені у цьому клопотанні, які перешкодили вчасно оскаржити рішення суду, повинні бути обґрунтовані, переконливі та підтвердженні.
Як вбачається з матеріалів провадження, постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
11 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку захисницею ОСОБА_1 - адвокатом Горянською К.І. подано апеляційну скаргу, яка прийнята та зареєстрована судом першої інстанції 23 грудня 2024 року. 
Постановою судді Київського апеляційного суду від 24 січня 2025 року у задоволенні клопотання захисника  ОСОБА_1 - адвоката Горянської К.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року відмовлено, а апеляційну скаргу повернуто адвокату Горянській К.І. з обґрунтуванням підстав прийнятого рішення.
Разом з цим, 18 березня 2025 року захисницею ОСОБА_1 - адвокатом Горянською К.І. подано повторно апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 09 жовтня 2024 року.
Наведені обставини свідчать про те, що захисниця особа ОСОБА_1 - адвокат Горянська К.І. повторно подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 09 жовтня 2024 року, яка була предметом розгляду Київського апеляційного суду, який за наслідками її розгляду оцінив наведені захисницею обставини щодо поважності причин пропуску строку та постановив судове рішення, яке набрало законної сили. 
При цьому, жодних нових та обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 09 жовтня 2024 року, які б не були відомі суду апеляційної інстанції під час розгляду клопотання захисниці про поновлення строку на апеляційне оскарження, нею в повторно поданій апеляційній скарзі та клопотанні не наведено та за своєю суттю вони зводяться до незгоди з прийнятим судом апеляційної інстанції 24 січня 2025 року судовим рішенням про відмову в поновленні їй строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 .
У п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Також ЄСПЛ у своїх рішеннях (зокрема, у справі «Устименко проти України») наголошує на тому, що право на справедливий судовий розгляд повинно тлумачитися з урахуванням принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення.
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, що виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Крім цього, із урахуванням положень п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України про обов`язковість судового рішення, судові рішення не можуть піддаватись ревізії, висновки, які зроблені у цих рішеннях, є обов`язковими до виконання, перегляд цих висновків може бути здійснений лише судовими органами у порядку, передбаченому законом, а тому суд апеляційної інстанції не може перебирати на себе повноваження суду касаційної інстанції і поза межами встановленого законом порядку оскарження оцінювати правомірність винесеного раніше судом апеляційної інстанції рішення.
Враховуючи, що доводам клопотаннязахисниці про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 09.10.2024 року вже надана оцінка апеляційним судом, який за наслідками її розгляду постановив судове рішення, яке набрало законної сили, і яким не встановлено підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, нових та обґрунтованих доводів на доведення поважності причин пропуску строку клопотання захисника не містить, то з урахуванням принципу правової визначеності та остаточності судового рішення, суд приходить до висновку, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді від 09.10.2024 року, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення цього строку.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Горянської К.І. на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 
п о с т а н о в и л а:
Захиснику Горянській К.І. відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Горянської К.І. на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 рокуповернути особі, яка її подала.
Постанова оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                                 О.П. Свінціцька